‫בפרקים הקודמים...‬
‫- שיט! - מה?‬
‫מיקי כאן, את חייבת ללכת!‬
‫בדיוק כמו בימים ההם.‬
‫זה נכון, קאמלס.‬
‫אימא של אימה וינסלו היא לא אחרת‬
‫מאשר כוכבת העל אנג'ליקה ויאט!‬
‫אני רוצה להוציא את גופת אבא.‬
‫למיקי יש ספקות.‬
‫להוציא את אחיך מהקבר?‬
‫ניו ג'רזי דרגונס‬
‫אני רוצה להודות לכולכם שבאתם היום כדי להוקיר את זכרו של דילן.‬
‫אני יודע מה הוא עשה לעין שלך.‬
‫לא!‬
‫דילן?‬
‫ביקשת מקן גט?‬
‫אני אגיד עכשיו את מה שלא הייתה לי הזדמנות לומר אז.‬
‫אני פאקינג אוהבת אותך!‬
‫אתה לא יכול לעזור לאשלי. היא בצינוק.‬
‫מה זה, לעזאזל?‬
‫המקום שאליו הולכים אחרי שנמכרים.‬
‫הוא כאן כדי להציל את החברה שלו, קיילי.‬
‫אני מאבאונה, מיקי. בוא נוציא אותך מכאן.‬
‫את פאקינג שיקרת!‬
‫אני יודע שזה מבאס,‬
‫אבל אם זה יגיע לזה, אעשה את זה מהר.‬
‫לא!‬
‫בראד?‬
‫הלו. זאת ליזי. בראד!‬
‫בראד? בראד!‬
‫בראד.‬
‫בראד!‬
‫זה אתה?‬
‫בראד, זה אתה?‬
‫הרלן קובן: מחסה‬
‫אני אהרוג אותו.‬
‫אני באמת אהרוג אותו.‬
‫מה הוא פאקינג עושה בנהר בפנסילבניה?‬
‫אני לא מאמינה שהסתרת שהתקנת לנו אפליקציות מעקב.‬
‫הן לא למעקב, הן לחברים הכי טובים.‬
‫ולפעמים צריך לעקוב אחרי חבריך מעבר לקו גבול המדינה.‬
‫אתה לא מתנגד בתוקף לחדירה לפרטיות?‬
‫אני כן. או שהייתי. או שאני לא עקבי.‬
‫אולי אני פשוט אוהב יותר מדי.‬
‫- איפה הוא אמור להיות? - פה.‬
‫- מיקי! - מיקי!‬
‫מיקי! מה נסג...‬
‫- מה? - שיט.‬
‫זה הטלפון של מיקי. אימה.‬
‫מיקי!‬
‫כף.‬
‫מיקי!‬
‫גוגל‬
‫האם אני הורסת משפחות?‬
‫עשרה סימנים לכך שאת הורסת משפחות‬
‫בסדר.‬
‫האנה בידיי טופסי ההוצאה מהקבר‬
‫ניפגש אחר כך?‬
‫תודה. בטח‬
‫אני אלך לגיהינום.‬
‫היי, טרוי. תיכנס.‬
‫בוליטר נמצא?‬
‫לא זה שאתה מחפש.‬
‫כן, זה בשבילו.‬
‫זה מאוד נחמד מצדך.‬
‫כן, זה לא ממני, כל ילד חדש בקבוצה מקבל אחד, אז...‬
‫טוב, אני בטוחה שהוא יעריך את זה.‬
‫אימי היא אימא של שחקן, היא הייתה אמורה למסור אותו,‬
‫אבל היא מעופפת לגמרי בזמן האחרון, אז...‬
‫אני מצטערת לשמוע את זה.‬
‫אני בטוחה שהיא מאוד עסוקה עם המסעדה.‬
‫כן. או שהיא מתחמקת מאבא שלי.‬
‫טוב, אני אוודא שמיקי יקבל אותו.‬
‫היי, על מה את ואבא שלי דיברתם בטקס הזיכרון?‬
‫רק ששנינו הכרנו את דילן,‬
‫וכמה עצוב זה שהוא פשוט...‬
‫היי, שירה.‬
‫תתרחקי מאבא שלי. ומהמשפחה שלי.‬
‫לעזאזל.‬
‫הלו?‬
‫אני תכף אגיע.‬
‫אין מילים. אני לא יודע.‬
‫- זה נורא. - אני יודע.‬
‫אני כל כך מפחד עליו.‬
‫אבל אני גם כל כך כועס עליו.‬
‫מה הוא עשה אתמול בלילה?‬
‫הוא היה צריך לספר לנו.‬
‫הוא באמת היה צריך לספר לנו.‬
‫אתה יודע מה אני חושבת?‬
‫אני חושבת שזו אשמתה של גברת עטלף. זו בהחלט היא.‬
‫אנחנו קוראים לה גברת עטלף או גברת העטלף?‬
‫- שתוק. - חשוב שנדבר על זה.‬
‫- תפסיק. - את צודקת.‬
‫את צודקת. כל זה, זה תמיד חוזר אליה.‬
‫הזקנה כמעט גרמה למיקי להיהרג.‬
‫גם לא אגיד מילה על הגילנות שלך. שתלך להזד...‬
‫בוא נלך.‬
‫היית חושב שאני משוגעת אם הייתי אומרת לך ששמעתי אותו שוב?‬
‫תמיד לימדת אותי שעדיף להשאיר את המתים מתים.‬
‫כל כך הרבה מתים בחיים שלי. ואני לא שומעת...‬
‫אז למה בראד רודף אותי?‬
‫אולי בגלל הבן שלו.‬
‫אתה...‬
‫אתה חושב שהוא שולח לי מסר מהעולם הבא?‬
‫אולי את שולחת לעצמך מסר.‬
‫כדי לעשות מה?‬
‫כדי לעזוב את מיקי בשקט.‬
‫מאוחר מדי בשביל זה.‬
‫יש לנו אורחים.‬
‫מאוחר מדי גם בשבילם.‬
‫"הבה נעמול על מנת לגרום ללב לגדול.‬
‫"ככל שאנו מתבגרים,‬
‫"כפי שאלון רב-ענפים נותן יותר מחסה.‬
‫"זהו מקום מנוחת אי-אס. ילדות שאבדה למען ילדים."‬
‫כל כך פאקינג מפחיד.‬
‫כן. אולי זה בשביל חיות המחמד שלה?‬
‫תהיתי מתי תבואו.‬
‫היי.‬
‫מיקי פצוע קשה בגלל כל השטויות שלך.‬
‫כל משחקי המוח המזדיינים שלך חייבים להיפסק.‬
‫את צריכה להפסיק.‬
‫אוי ואבוי, שניכם מקללים כל כך הרבה.‬
‫אני מצטער, גברת עטלף מזוינת, את חירשת?‬
‫מיקי בבית החולים.‬
‫- אני יודעת. - את יודעת?‬
‫אז למה לא עשית דבר כדי לעזור לו?‬
‫אני עושה דברים כדי לעזור לו. ממש עכשיו.‬
‫בכך ששניכם כאן. מיס אמה, מר ספינדל.‬
‫איך את יודעת את שמותינו?‬
‫טוב, רק עוד קטע מפחיד של גברת עטלף, נכון?‬
‫מבזק חדשות, מותק. שמי כף ושמה אימה.‬
‫אני מבינה טוב מאוד בשינוי שמות.‬
‫בחרתי את השם גברת עטלף‬
‫כדי שהילדים יפחדו ממני.‬
‫וממה שאני מבינה...‬
‫אתה אכן פוחד, מר כף.‬
‫וכך גם את, גברת אימה הביישנית.‬
‫אבל אולי,‬
‫אולי אתם גם האמיצים מכולם.‬
‫כאילו, מה אנחנו אמורים לעשות עם זה?‬
‫- ברצינות! - תחשבו!‬
‫30432-איי‬
‫איי-30432‬
‫לעזאזל! הקבר, הוא עבורך.‬
‫כן.‬
‫עבור חלק ממני.‬
‫הילדות שלי.‬
‫אבל עכשיו, עכשיו אני גברת עטלף.‬
‫- ואתם חייבים ללכת. - ללכת לאן?‬
‫מיקי התחיל במשימה.‬
‫אבל אני סבורה שזה גורלכם להשלים אותה.‬
‫ואם לא תעשו זאת, היא תמות.‬
‫- אשלי. - כן.‬
‫טוב, אבל איך אנחנו אמורים לעשות את זה?‬
‫אלה רק שנינו.‬
‫לא. שלושתכם.‬
‫הרגע אמרנו לך, מיקי בבית החולים.‬
‫לא מיקי.‬
‫היי.‬
‫רייצ'ל קולדוול?‬
‫אתם שלחתם לי הודעה שאבוא לכאן?‬
‫לא. זו בטח הייתה ה...‬
‫בסדר, והיא נעלמה.‬
‫סליחה, רגע, זאת מצבה?‬
‫אני יכולה להביא לך משהו?‬
‫זה פשוט...‬
‫הייתי צריכה להיות שם.‬
‫אבל הייתי עסוקה מדי בהתמודדות עם השטויות שלי.‬
‫לא הגנתי עליו.‬
‫אולי אימא שלי צודקת.‬
‫אולי אין לי שום אינסטינקטים אימהיים.‬
‫התכוונתי, כאילו, לקפה...‬
‫בגלל זה אני לא רואה אתכם בארוחת צהריים.‬
‫כן.‬
‫היי, רייצ'ל, תזכירי לי.‬
‫את ומיקי עשיתם מארב על המועדון ההוא, נכון?‬
‫ידעתי שמיקי יחזור למועדון ההוא.‬
‫- הייתי צריכה לעצור אותו. - סליחה, ידעת?‬
‫- אז כן, כנראה היית צריכה. - ניחשתי.‬
‫כף, מיקי בחיים לא היה מקשיב לה.‬
‫את היחידה שהייתה שם. את יכולה לספר לנו איזה מין מקום זה?‬
‫זה נראה כמו מועדון, אבל אני לא ממש יודעת מה זה.‬
‫פשוט נראה שמשהו... רע קורה שם,‬
‫כאילו, רע בקטע מפחיד.‬
‫אנחנו חייבים ללכת.‬
‫אם הם עשו את זה למיקי, אז...‬
‫הם מחזיקים באשלי.‬
‫השגתי תוכניות בניין מרשת אסל"ה.‬
‫בסדר. אני די בטוחה שהדלת הזו מובילה לסמטה הצדדית.‬
‫בסדר, אז נראה שפתח האוורור הזה יורד לתוך החדר הזה כאן.‬
‫אז אם עוקבים אחריו לאחור,‬
‫מישהו יצטרך להיכנס דרך הדבר הזה.‬
‫ולזחול דרכו כדי להכניס אותנו מהדלת הזאת.‬
‫אני רוצה לעשות את זה. זה נשמע כיף.‬
‫רגע, אני לא זוכר אם אני קלאוסטרופובי.‬
‫אני... לא, אני... לא, אני לא.‬
‫אני לא קלאוסטרופובי.‬
‫שאדחף אותך לארונית כדי לברר?‬
‫מה דעתך שאדחף אותך לישבן שלי?‬
‫בסדר. אז יש לנו תוכניות הבניין, יש לנו הכתובת, ויש לי אקדח.‬
‫כן. האמת, זה מעולה מבחינתנו, כן.‬
‫אז אנחנו נעשה את זה.‬
‫אנחנו נעשה את זה.‬
‫אנחנו רק צריכים בגדים שניראה בהם מעולה ודרך להגיע לפנסילבניה.‬
‫אני אנהג.‬
‫למבורגיני‬
‫אימה, אין אפשרות זולה יותר או...‬
‫זאת האפשרות הזולה יותר.‬
‫אלוהים! הדבר הזה כל כך סקסי.‬
‫אז אני מת על טיולי דרכים.‬
‫הבאתי חטיפים ומים מוגזים.‬
‫יודע מה? אני אוהבת בטעם קוקוס.‬
‫באמת? אלוהים, זה הכי טעים.‬
‫- אני מסכימה לגמרי. - חבר'ה!‬
‫התנועה ממש דלילה, נגיע לשם בתוך שעה.‬
‫- אתם מוכנים לעשות את זה? - כן.‬
‫ועוד איך! בואו נעשה את זה.‬
‫כן, בזאת מתחיל כיסוח הפושעים.‬
‫דולפינה‬
‫הדאגת אותנו, ילד.‬
‫אתה חייב להוציא אותי מכאן.‬
‫הם מחזיקים באשלי במקום הנורא ההוא.‬
‫אני צריך שתקשיב.‬
‫זמן לא רב אחרי ש... נעלמתי,‬
‫אבא שלך הגיע לבית של גברת עטלף. אתה יודע על זה?‬
‫דודה שלך שירה והחברים שלה אתגרו אותו להיכנס.‬
‫- בראד! - שירה!‬
‫תפתח!‬
‫אני כל כך מצטערת, בראד. אני ממש מצטערת. בבקשה, צא החוצה.‬
‫ומה שעצר אותו, מה שמנע ממנו לרוץ החוצה...‬
‫היה שהוא ראה אותי.‬
‫דרגונס‬
‫ואז...‬
‫אותה.‬
‫היא הסבירה לו מה קורה.‬
‫על איך שהצילו אותי.‬
‫ושהיא התכוונה לקחת אותי למקום בטוח.‬
‫בראד ידע איזה יצור היה אבא שלי.‬
‫אני זוכר את יום המשחק, באותו היום שאבא שלי...‬
‫עשה את זה.‬
‫בראד נתן לי עצה.‬
‫זה לא עזר לי במשחק, אבל...‬
‫הכשלה שלישית!‬
‫זה כנראה עזר לי בחיים.‬
‫דיברנו, אבא שלך הקשיב, והוא הבין.‬
‫והוא הבטיח שלעולם לא יגיד דבר.‬
‫ולפני שאבא שלך עזב, גברת עטלף הכריחה אותנו להיפרד.‬
‫היא הסבירה שגם אם לא נראה זה את זה שוב,‬
‫שאנחנו תמיד נהיה מחוברים זה לזה.‬
‫תודה, בראד.‬
‫אתה כל כך צעיר.‬
‫ועם זאת, נראה שאתה כבר מבין‬
‫שהקרבה אישית נחוצה כדי להגן על אלו שהם פגיעים.‬
‫כמו דילן שלנו.‬
‫אבאונה קוראת לך.‬
‫תבוא אליי כשתהיה מוכן.‬
‫ניו ג'רזי דרגונס‬
‫זה היה שייך לאבא שלך.‬
‫שמרתי אותו אצלי כל השנים האלה.‬
‫הוא שמר גם את שלך.‬
‫אבא שלך עזר להציל אותי.‬
‫בראד בוליטר‬
‫הוא הציל רבים כל כך, מיקי.‬
‫ועכשיו תורך.‬
‫יש כוח בחברות.‬
‫לא נוכל לעשות את מה שאנחנו עושים לבדנו.‬
‫אתה צריך לסמוך על אלה שראויים.‬
‫מה המצב, כף?‬
‫חבר'ה, נזכרתי שאני בעצם כן קלאוסטרופובי, נכון שזה מצחיק?‬
‫בסדר, אני בצומת של שלושה כיוונים...‬
‫מה אתן רוצות שאני אעשה?‬
‫בסדר, פנה ימינה ואז שוב ימינה...‬
‫מה?‬
‫פנה ימינה ואז שוב ימינה, ואז תרד למטה כאן.‬
‫אני לא שומע אותך. מה את אומרת?‬
‫...זה יביא אותך לדלת הסמטה האחורית שנפתחת פנימה.‬
‫פנימה? את רוצה שאני...‬
‫- לא, כף. - שאכנס פנימה?‬
‫- פנה ימינה. - פנימה? בסדר.‬
‫- ימינה. - אכנס פנימה.‬
‫לך ימינה.‬
‫זה מצחיק.‬
‫איפה השירותים?‬
‫מי אתה, לעזאזל? היי, אל תזוז, לעזאזל.‬
‫אני רק מנסה למצוא את השירותים.‬
‫כף.‬
‫אולי הוא פשוט באזור בלי קליטה או משהו.‬
‫רד ממני, טוב? אני רק מנסה למצוא את השירותים.‬
‫- כיסים. - כן. כן.‬
‫מכנסיים. מה עוד יש לך?‬
‫טוב מאוד.‬
‫לאן אתה הולך?‬
‫אל תזוז או שאארגן מחדש את השיניים הקטנות והיפות שלך.‬
‫אתה חושב שהן יפות? אני נעשה נבוך‬
‫- כי לחברים שלי יש... - סתום את הפה.‬
‫פנים לקיר ואל תזוז.‬
‫- הקיר הזה. - אידיוט מזוין.‬
‫אוכל לעשות את זה.‬
‫מה זה, לעזאזל?‬
‫הילד פשוט מקשקש ככה, לא אומר למה הוא כאן.‬
‫הטלפון שלו אצלי.‬
‫תביא.‬
‫הוא בטח קשור לילד שנפטרנו ממנו אתמול בלילה.‬
‫תגלה באיזה אופן.‬
‫אל תסתובב. אתה כאן בגלל אשלי?‬
‫אני רק מסתכל.‬
‫רגע, היא באמת כאן?‬
‫אתה לא עם מיקי?‬
‫- אמרתי שלא תסתובב. - מצטער, כן.‬
‫איך ידעת שאני מכיר את מיקי?‬
‫נער מתגנב פנימה יום אחרי שהוא היה כאן?‬
‫ברור שאתה עם מיקי.‬
‫- איפה הוא? - הוא בבית החולים.‬
‫אני אנסה לעזור לך, בסדר?‬
‫תעשה מה שצריך כדי להוציא ממנו תשובות.‬
‫רק לא כאן. כמו הילד השני.‬
‫הבנתי. ברור לגמרי.‬
‫החברות שלי נמצאות בסמטה האחורית. אני אמור להכניס אותן.‬
‫טוב.‬
‫- טוב, אני נפצע בקלות. - אני בטוח.‬
‫בסדר, מגניב.‬
‫תני את האקדח, אני איכנס.‬
‫את לא יכולה סתם לעשות את זה.‬
‫אני יכולה, רייצ'ל. הוא הולך להיהרג.‬
‫אימה! אימה. לא.‬
‫תירגעי.‬
‫- אני מכירה את מיקי ואשלי. - את מיקי?‬
‫- אשלי כאן? - כן.‬
‫- החבר'ה כאן תפסו את החבר שלכן. - כף?‬
‫- איך נעזור לו? - אי אפשר.‬
‫אם יראו אתכן בסביבתו, הוא ימות. וגם אתן.‬
‫- חייבים לעשות משהו. - רצינית?‬
‫אני אטפל בו, מבטיחה. אתן תתמקדו באשלי.‬
‫- איפה היא? - היא מוחזקת בצינוק.‬
‫הבחור שקנה אותה יהיה כאן בעוד פחות משעה.‬
‫אם הוא יגיע אליה לפניכן, היא תיעלם לנצח.‬
‫הצינוק? מה המקום הזה?‬
‫גיהינום. המקום הזה הוא הגיהינום.‬
‫איך אנחנו מגיעות לצינוק?‬
‫צריך את הטלפון של באדי בשביל הקוד.‬
‫- באדי? - כן. באדי.‬
‫הוא כנראה באזור האח"מים.‬
‫האפליקציה בטלפון שלו, היא כתומה‬
‫עם מין סמל של מנעול מספרים.‬
‫היא מייצרת מספרים חדשים בכל כמה דקות.‬
‫נהדר! זה מעצבן.‬
‫איך נשיג את הטלפון שלו?‬
‫תיכנסו מהחזית.‬
‫אל תדאגו בקשר לבחורים בדלת.‬
‫הם לא יבדקו תעודה אם אתן צעירות וחתיכות.‬
‫מה שלא תעשו, אל תיצרו קשר עין עם הלקוחות.‬
‫תמשיכו לנוע.‬
‫אם הם יקלטו פחד, הלך עליכן.‬
‫תחצו את רחבת הריקודים לפינה הרחוקה.‬
‫באדי אולי עדיין שם.‬
‫יש עליו חולצה כחולה ומספיק בושם כדי להחניק סוס.‬
‫אם לא תראו אותו, הוא כבר ירד למטה לאזור האח"מים.‬
‫זה יהפוך את כל זה להרבה יותר קשה.‬
‫ראשים למטה. תתנהגו כאילו אתן שייכות.‬
‫יש שם מאבטח נבזה.‬
‫הוא לא ייתן לכן להיכנס בלי אישור של באדי,‬
‫ולא סביר שהוא יאשר.‬
‫- את מוכנה? - כן.‬
‫אכפת לך אם אשאל לאן אנחנו נוסעים?‬
‫אתה תגלה בקרוב, לחיים מתוקות.‬
‫קודם אתה מחמיא לשיניים שלי, עכשיו אתה מחמיא ללחיים שלי.‬
‫- מה אתה חושב על השיער שלי? - הוא על הפנים!‬
‫מה את...‬
‫הכנסתי את החברות שלך.‬
‫תודה, קנדי.‬
‫- תודה, קנדי. - בשמחה.‬
‫למה אתה נראה מוכר?‬
‫אני לא יודע. יש לי מין פרצוף כזה.‬
‫סליחה, מה את עושה כאן? זה לא בטוח בשבילך בכלל.‬
‫זה לא בטוח גם בשבילך.‬
‫לכן אני אוציא אותך מכאן.‬
‫- שלום. - סלח לנו.‬
‫אני והחברה שלי כאן‬
‫רוצות קצת זמן עם כמה מהבנות הכי טובות שלכם.‬
‫כן, זה נכון. אנחנו לסביות.‬
‫אני מצטערת.‬
‫אתה יודע מי אני, לעזאזל?‬
‫אני הבת של אנג'ליקה ויאט.‬
‫כן, אנג'ליקה ויאט ההיא.‬
‫ואם זה לא הופך אותי לאח"מית,‬
‫אז מה לעזאזל כן?‬
‫תן להן להיכנס.‬
‫- אחרייך. - תודה.‬
‫תודה לך.‬
‫בסדר! הגיע הזמן להוריד גשם מזוין, כולם!‬
‫נראות טוב, גבירותיי.‬
‫אני אשתה ויסקי.‬
‫ואני אשתה מרטיני, בבקשה.‬
‫תשמרי את העודף.‬
‫את באמת הילדה של אנג'ליקה ויאט?‬
‫אהבתי אותה בסרט על הדולפינים.‬
‫כן. אני הילדה שלה.‬
‫אתה רוצה לדעת סוד?‬
‫היא לא ידעה לשחות.‬
‫הדולפין לימד אותה.‬
‫מה את אומרת!‬
‫שמך האמיתי הוא קנדי? או...‬
‫לא. אבל פשוט תקרא לי קנדי.‬
‫לא אכפת לי, בחרתי אותו. זה הדבר היחיד פה שיש לי מילה לגביו.‬
‫את יודעת, אני חושב שצדקת מקודם.‬
‫כלומר, אני מרגיש כאילו ראיתי אותך בעבר.‬
‫זה אחד מאותם משפטי פתיחה שאחריהם אתה אומר, "בחלומות שלי"?‬
‫לא. כלומר, אנחנו בסכנת חיים.‬
‫אז עכשיו זה לא...‬
‫לא. זה לא.‬
‫אני מצטערת.‬
‫אני פשוט לא רגילה שבנים מתייחסים אליי כאילו, אתה יודע, אני בת אנוש.‬
‫אני מבוגרת מדי בשבילך בכל מקרה.‬
‫לא, בחייך. אנחנו באותו הגיל, לא?‬
‫בסדר. בת כמה את?‬
‫שלושים ושש.‬
‫שיט! אני...‬
‫כן, בסדר. מצטער. לא.‬
‫אני בת 21, כף.‬
‫בסדר.‬
‫- תודה. - כן.‬
‫אסברי פארק.‬
‫- אתה מכיר את אסברי? - כן.‬
‫לסבים שלי יש בית שם, היינו מבלים שם בקיצים.‬
‫אני זוכר שתמיד ישבת ליד המזרקות‬
‫מתחת למטרייה הכתומה, נכון?‬
‫לא להאמין! כן.‬
‫תמיד היית עם אישה ממש גבוהה שלבשה כובע שמש מפוספס.‬
‫אני זוכר שכל כך רציתי את כובע השמש הזה.‬
‫אימא שלי.‬
‫אלוהים, כן. זה היה לפני...‬
‫את לא בת 21.‬
‫אני בת 16.‬
‫אני בן 16.‬
‫איך הגעת לכאן?‬
‫אני...‬
‫היי, תקשיבי. נוציא אותך מהמקום ההוא, בסדר?‬
‫אני ואימה ורייצ'ל. לרייצ'ל יש אקדח. אז...‬
‫בוא נתמקד קודם בהיחלצות מכאן.‬
‫- בסדר? - בסדר.‬
‫ומה יקרה לך בגלל שעזרת לי?‬
‫קנדי, לא. את חייבת לצאת מכאן, בסדר?‬
‫אלוהים. אתה מקסים.‬
‫לא. כן, אני יודע. אבל אני אהיה בסדר. פשוט...‬
‫יש לי רעיון.‬
‫אז אתה מעריץ מושבע של אנג'ליקה?‬
‫כן.‬
‫היו לי כל תמונות הביקיני שלה על התקרה שלי כשהייתי ילד.‬
‫ממש מעל המיטה שלי.‬
‫אני חושבת שאני צריכה לצלם תמונה של שניכם, נכון?‬
‫בסדר, כן!‬
‫תן לי את הטלפון שלך.‬
‫כן, בסדר.‬
‫בסדר, תחייכו.‬
‫לא מחייך. זו לא התדמית שלי.‬
‫בסדר, אז פשוט תעשה מה שאתה עושה.‬
‫הרבה הקשות בשביל תמונה.‬
‫אני נותנת לך את כל האפשרויות.‬
‫מותק, זה הצד הרע שלי.‬
‫צריך לצלם יותר את הצד השני.‬
‫דשבורד תוכנת אימות‬
‫קוד תקף למשך: 3 דקות‬
‫מתה עליהן! תיהנה.‬
‫תיהנה.‬
‫את עיוורת? התמונות האלה מחורבנות!‬
‫חסוי 50968‬
‫בסדר.‬
‫- תדבר עכשיו? - ניסיתי למצוא את הגרביל שלי...‬
‫- שתוק! - בסדר.‬
‫אז זה מה שהולך לקרות עכשיו.‬
‫קודם אני אירה בפיקת ברך ימין שלך,‬
‫ואז אתה תספר לי למה אתה כאן.‬
‫וואו! טוב, זה היה מדהים!‬
‫קנדי?‬
‫זה מה שאני מקבל על שבטחתי בכלבות יפות.‬
‫את אוהבת את זה, נכון? את אוהבת את זה?‬
‫- רייצ'ל? - היי.‬
‫ואת?‬
‫אני אימה.‬
‫מיקי שלח אותנו.‬
‫את תהיי בסדר.‬
‫נעים להכיר, אשלי.‬
‫- אנחנו חייבות ללכת. - בסדר.‬
‫כן, קדימה!‬
‫את בסדר?‬
‫אני בסדר. אבל צריך ללכת מהר.‬
‫- בסדר. טוב, אנחנו... - כף!‬
‫- זה בסדר. אני... - כף.‬
‫- לא, זה בשליטה. - כף.‬
‫- זה בשליטה. - כף.‬
‫פשוט אל...‬
‫פשוט תהיה כאן איתי, בסדר?‬
‫לא. קנדי, את תהיי...‬
‫אל תיראה כל כך עצוב.‬
‫תפסיקי. פשוט תפסיקי עם זה. זה...‬
‫זה בסדר.‬
‫אנחנו יכולים לחזור לאסברי?‬
‫בטח, כן. כן, בסדר, כן. בסדר, כן, נלך, כן.‬
‫אני רוצה ללכת בטיילת‬
‫ולחזור למוזיאון הפינג-פונג.‬
‫כן. אנחנו נלך.‬
‫לראות את אימא שלי שוב.‬
‫מה עוד?‬
‫קנדי, מה עוד את רוצה לעשות?‬
‫קנדי, זה בסדר.‬
‫רק תחזיק אותי, בסדר?‬
‫כן, כמובן. לא אעזוב אותך.‬
‫קנדי?‬
‫קנדי.‬
‫מיקי‬
‫אתן בסדר?‬
‫בואו.‬
‫איפה כף?‬
‫- חייבים למצוא... - זרקי את האקדח המזוין.‬
‫- זרקי את האקדח. - בסדר, בסדר!‬
‫- אל תפגעי בה. - מצטערת.‬
‫זה לא מה שיקרה.‬
‫אשלי, לכי, תיכנסי לרכב. הקונה שלך מחכה.‬
‫לא. היא לא הולכת!‬
‫לא, לא.‬
‫בסדר, אז החברה שלך כאן תקבל כדור במוח.‬
‫בסדר. פשוט תפסיקי.‬
‫תעצרי.‬
‫אשלי, תעצרי!‬
‫אימה, זה בסדר.‬
‫אנחנו לא ניתן לך ללכת.‬
‫אני לא משחקת!‬
‫אשלי, את רוצה שהיא תחיה או לא?‬
‫את רוצה שהיא תחיה או לא?‬
‫אם תדפקי לי את זה, את תצפי בחברה שלך מתה.‬
‫היא תהרוג אותי בכל מקרה, רייצ'ל.‬
‫אימה, לא. לא.‬
‫אימה, לא.‬
‫אשלי, חכי.‬
‫- זה בסדר, רייצ'ל. - אפשר פשוט לחכות?‬
‫תפסיקי, בבקשה!‬
‫אנחנו יכולות פשוט... תפסיקי, בבקשה.‬
‫שיט!‬
‫אשלי! עזוב אותה, יצור מזדיין!‬
‫אימה, אימה! את בסדר?‬
‫מיקי.‬
‫אלוהים אדירים!‬
‫קחי.‬
‫אתן בטח פאקינג צוחקות עליי.‬
‫מיקי! היי.‬
‫איך מצאת אותנו?‬
‫אפליקציית המעקב של כף. היא עובדת לשני הכיוונים.‬
‫כף?‬
‫כף!‬
‫היי, כף.‬
‫כף.‬
‫היי.‬
‫אתה בסדר? אתה...‬
‫זה בסדר. הכול בסדר. זה בסדר.‬
‫זה בסדר. כן.‬
‫- ספר לי מה קרה. זה בסדר. - היי!‬
‫- אלוהים! הבחור המזדיין הזה! - רגע. לא!‬
‫- למה? - מה?‬
‫הוא בצד שלנו. הוא מאבאונה.‬
‫כמו אבא שלך, מיקי.‬
‫סעו לשם. עכשיו!‬
‫קדימה!‬
‫- כולכם, זוזו! קדימה! - תירו בבני הזונות!‬
‫משטרה‬
‫אבא, אתה בסדר?‬
‫משטרת קסלטון‬
‫הכול טוב.‬
‫תראה, אני יודע שהמצב לא ממש טוב בינך ובין אימא עכשיו.‬
‫היא רוצה להתגרש.‬
‫טוב, אז למה היא רוצה להתגרש?‬
‫הכול השתנה מאז ששירה הגיעה העירה.‬
‫במיוחד אימא שלך.‬
‫חכה, לאן אתה הולך? טרוי!‬
‫היי, את בסדר?‬
‫לא, לא. הכול לא בסדר.‬
‫הרגע קיבלתי הודעות מהחברים של מיקי‬
‫שהם שחררו אותו מבית החולים לערב סרטים.‬
‫מה? זה נשמע כמו שקר.‬
‫את חושבת?‬
‫ובנוסף, טרוי בא לכאן הבוקר.‬
‫טרוי בא לכאן?‬
‫הוא חושב שיש לי משהו עם קן,‬
‫וביקש ממני להתרחק מהמשפחה שלו.‬
‫טוב, אני לא הורסת משפחות, האנה.‬
‫הסיבה היחידה שחזרתי לכאן‬
‫היא כי זו הייתה משאלתו האחרונה של אחי הקטן‬
‫שאטפל במיקי. האחיין שלי.‬
‫ועכשיו אני דופקת גם את כל זה!‬
‫שירה, לא, לא, זה לא נכון.‬
‫בבקשה, לא.‬
‫בבקשה אל תלכי שוב.‬
‫אין לך מושג מה זה עשה לי.‬
‫אני לא יכולה לעבור את זה שוב.‬
‫אני אגיד לקן, אעשה את זה. מה שאת רוצה.‬
‫את היחידה שאי פעם אהבתי.‬
‫אני חייבת ללכת.‬
‫- אבל את... - אני יודעת, מיקי.‬
‫לאן?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫ככה זה עובד.‬
‫הרגשתי משהו ברגע שנפגשנו. אני...‬
‫- אני לא יכול להסביר. - גם אני.‬
‫אבל, מיקי, זו לא הייתה הפעם הראשונה שראיתי אותך.‬
‫- מה? - אבא שלך.‬
‫הוא ניסה להציל אותי לפני שהביאו אותי לכאן.‬
‫המשימה האחרונה של אביך.‬
‫העניינים השתבשו.‬
‫הצלחתי לברוח, ועקבתי אחריו למחנה שלכם.‬
‫ראיתי אותך ואת אבא שלך ביחד.‬
‫הוא ניחם אותך ואמר לך ש...‬
‫עשיית הדבר הנכון לא הופכת אותך לחסין מפני דברים רעים בעולם.‬
‫כן.‬
‫הבחורים של קיילי עקבו אחריי, ואז הם תפסו אותי שוב.‬
‫כבר היינו מחוברים.‬
‫אני חושבת שתמיד נהיה, במובנים מסוימים.‬
‫הלוואי שיכולת להישאר.‬
‫הלוואי שיכולתי.‬
‫אנחנו חייבים לזוז מהר.‬
‫מצטער, אבל אין זמן לבזבז.‬
‫בואי נלך.‬
‫את חייבת ללכת איתם. הם גם מאבאונה.‬
‫לאן הם לוקחים אותה?‬
‫- להתחלה של חיים טובים יותר. - איפה?‬
‫אפילו אני לא יודע את זה. זה בטוח יותר ככה.‬
‫בואו נזוז. קדימה!‬
‫אני תמיד אתהה מה היה יכול להיות.‬
‫גם אני.‬
‫אולי יום אחד נגלה.‬
‫אני באמת מקווה.‬
‫אייג'נט בכלל עושה קעקועים אמיתיים?‬
‫תמנון על הפנים שלי יהיה קיצוני אפילו בשבילי.‬
‫אבל הוא שירת את מטרתו.‬
‫כולם חשבו שאני פושע פסיכי.‬
‫ללא שום ספק.‬
‫מה?‬
‫בפעם האחרונה שהתראינו, היית תינוק.‬
‫כמה טוב הכרת את אבא שלי?‬
‫הוא היה הבחור הכי נאמן ואמיץ שאי פעם הכרתי.‬
‫אני רואה מאיפה קיבלת את רוח הלחימה שלך, את האומץ שלך...‬
‫והאחורית הימנית המכאיבה.‬
‫הלוואי שידעתי יותר עליו ועל אבאונה.‬
‫חשבתי שאתה צריך לקבל את זה.‬
‫הכול קשור אליך.‬
‫היי, מיקי.‬
‫אתה... אתה תהיה בסדר הלילה?‬
‫כן.‬
‫אני אהיה בסדר.‬
‫אני פשוט לא מאמין שאתם‬
‫יצאתם לשם בכוחות עצמכם, בלעדיי.‬
‫עכשיו אתה יודע מה ההרגשה.‬
‫לא, אבל עשיתם את הדבר הנכון, הצלתם אותה.‬
‫תודה.‬
‫אתה הצלת אותי.‬
‫אנחנו נתמוך בך, מיקי.‬
‫תמיד.‬
‫תדאגי גם לו, נכון?‬
‫כן. כן, אני אדאג לו.‬
‫יופי.‬
‫נתראה בבית הספר, כן?‬
‫כן.‬
‫אנטואן היקר,‬
‫מצחיק איך מהתלה טיפשית שינתה את חיי לנצח.‬
‫לולא שירה דחפה אותי לבית של גברת עטלף,‬
‫לא הייתי יודע על אבאונה או פוגש את קיטי.‬
‫לא היה לי את מיקי.‬
‫חשובים ככל שהיו הילדים שעזרנו להם,‬
‫אף ילד לא חשוב לנו יותר ממיקי.‬
‫קיטי ואני רוצים לעזוב את אבאונה.‬
‫לכן אני מבקש את עזרתך.‬
‫כי שנינו יודעים כמה קשה לעזוב.‬
‫אני מקווה שאבאונה תשלים עם ההחלטה שלנו,‬
‫אבל אני חושש ממה שעלול לקרות אם היא לא.‬
‫את הרגת אותו!‬
‫לא רצית שהוא יעזוב את אבאונה.‬
‫אז שלחת את הפראמדיק ההוא להרוג אותו?‬
‫זו הסיבה שידעת כל כך הרבה עליי!‬
‫זו הסיבה ששיחקת בראש המזוין שלי, שאמרת לי שאבא שלי עדיין בחיים, אה?‬
‫מיקי, לא הרגתי את אבא שלך.‬
‫לא נתת לו לעזוב.‬
‫- זו היית את. - אתה יודע שזה לא נכון.‬
‫- בלב שלך... - כל הזמן הזה.‬
‫...אתה יודע שהערצתי את אביך, אבל אנשים מתים.‬
‫ועכשיו אתה יודע הכול גם על זה.‬
‫אבל תסתכל על עצמך.‬
‫אתה הצלת את אשלי.‬
‫אתה והחברים שלך חילצתם אותה.‬
‫ואתה תחלץ עוד.‬
‫זו המורשת שלך.‬
‫תסתכל סביבך.‬
‫תראה את כל הפנים של אלה שהצלנו.‬
‫אבא שלך,‬
‫הוא גם הציל ילדים...‬
‫כולל את לות'ר.‬
‫- זה השם שלו? - כן.‬
‫דילן אומר שהוא הקצב שלי.‬
‫זה נכון.‬
‫אבל אבא שלי הציל אותו.‬
‫זה מה שאמרת הרגע. אז תסבירי את זה.‬
‫זה...‬
‫זה סיפור נורא.‬
‫ספרי לי.‬
‫פתח את הדלת! פתח את הדלת! פתח אותה!‬
‫מבוסס על הרומן מאת הרלן קובן‬
‫תרגום כתוביות: זיוית אוריין‬
‫בקרת כתוביות רינת זוהר-מנחם‬