У попередніх серіях…
- Дідько! - Що?
Міккі прийшов, ти маєш піти.
Як у старі часи.
Так і є, Верблюди.
Мама Емми Вінслоу ніхто інша,
як суперзірка Анджеліка Вайятт!
Хочу ексгумувати батькове тіло.
Міккі сумнівається.
Розкопати брата?
ДРАКОНИ НЬЮ-ДЖЕРСІ
Хочу подякувати всім, що прийшли сьогодні згадати про Ділана.
Я знаю, що він зробив із оком.
Ні! Ні! Ні!
Ділан?
Ти попросила в Кена розлучення?
Я зараз скажу те, чого в мене не було шансу сказати.
Я кохаю тебе, нафіг!
Ти не можеш їй допомогти. Вона в ергастулі.
Це що в біса таке?
Туди відводять після продажу.
Він прийшов рятувати свою дівчину, Кайлі.
Я Абеона, Міккі. Давай витягнемо тебе звідси.
Ти, нафіг, збрехала!
Так, ситуація гівняна,
та якщо до цього дійде, я зроблю все швидко.
Ні!
Бред?
Агов. Це Ліззі. Бреде!
Бред? Бреде!
Бреде.
Бреде!
Це ти?
Бреде, це ти?
ПРИТУЛОК ГАРЛАНА КОБЕНА
Я вб'ю його.
Я не жартую, я його вб'ю.
Як його занесло в пенсільванську річку?
Як ти міг установити нам програми-шпигуни?
Це програми кращих друзів, а не шпигуни.
І іноді за кращими друзями треба шпигувати.
Хіба ти не проти втручання в приватне життя?
Я проти. Або був проти. Або ж я просто непостійний.
Може, я люблю вас дуже. Ясно?
- Де він має бути? - Тут.
- Міккі! - Міккі!
Міккі! Якого біса…
- Що? - Дідько.
Це телефон Міккі. Еммо.
Міккі!
Ложко.
Міккі!
ЧИ Я РОЗЛУЧНИЦЯ?
10 ОЗНАК РОЗЛУЧНИЦІ
Гаразд.
ХАННА Є анкети-заяви на ексгумацію
Я заскочу пізніше?
Дякую! Авжеж
Я горітиму в пеклі.
Привіт, Трою! Заходь.
Болітар тут?
Не той, якого ти шукаєш.
Ага, це йому.
Як мило з твого боку.
Вона не від мене. Її кожному новачку в команді видають.
Ну, впевнена, він буде вдячний.
Мама ще й мама команди, тому вона мала її завезти,
Та вона останнім часом сама не своя, тож…
Прикро це чути.
Впевнена, це через те, що в ресторані повно роботи.
Так. Або вона просто уникає батька.
Що ж, я обов'язково передам її Міккі.
А про що ви з батьком розмовляли на поминках?
Просто ми обоє знали Ділана,
і було дуже сумно, що він…
Слухайте, Широ.
Не наближайтеся до мого батька. І до моєї родини.
Дідько!
Алло!
Зараз буду.
Немає слів. Я не знаю.
- Тобто, це жахливо. - Я знаю.
Я так боюся за нього.
Але водночас до біса злий на нього.
Де він вчора вештався?
Він мав сказати нам.
Безсумнівно.
Знаєш, що я думаю?
Це справа рук Леді Кажан. Це точно вона.
А ми називаємо її Кажан-Леді або Леді Кажан?
- Мовчи. - Це важливий момент.
- Досить. - Ти права.
Маєш рацію. Все весь час веде до неї.
Стара шкапа мало не вбила Міккі.
Навіть не згадую про ейджизм. До біса ту сучку.
Поїхали.
Ти подумаєш, я божевільна, якщо скажу, що чула його знову?
Ти завжди вчила мене не діймати покійників.
Я пережила купу смертей. Але ніколи не чула…
То чому Бред переслідує мене?
Можливо, через сина.
Ти…
Ти думаєш, він надсилає послання з потойбіччя?
Або це ти надсилаєш собі послання.
Про що?
Не зачіпати Міккі.
Занадто пізно.
У нас гості.
Занадто пізно і для них.
«Нехай праця збільшує наші серця.
З віком,
як розлогий дуб, дає нам краще укриття.
Тут покоїться Е. С. Дитинство втрачене для дітей».
До біса моторошно.
Еге ж. Може, вона для її тварин?
А я все думала, коли ж ви прийдете.
Гей.
Міккі в лікарні через вашу маячню.
Ваші ігри розуму та інше лайно мають зупинитися.
Ви маєте зупинитися.
Ох, лишенько, ви обоє так багато лаєтеся.
Перепрошую, міс довбана Леді Кажан, ви глуха?
Міккі в лікарні.
- Я знаю. - Знаєте?
І чому ніяк не допомогли?
Я саме зараз цим займаюся.
Розмовляючи з вами обома. Міс Еммо, містере Шпиндель.
Як дізналися наші імена?
Ясно. Ще трохи зловісного лайна Леді Кажан, так?
Є новина, любонько. Я Ложка, а вона — Емма.
Я знаю все про зміну імен.
Леді Кажан я придумала,
щоб діти боялися мене.
І як я розумію…
Ви боїтеся, містере Ложко.
Як і ви, міс боязка Еммо.
Але, мабуть,
мабуть, ви таки найсміливіші з них усіх.
То й що нам від цього?
- Ну, серйозно! - Думайте!
Мамо рідна! Могила, вона для вас.
Так.
Частини мене.
Мого дитинства.
А зараз… зараз я — Леді Кажан.
- Тепер ви мусите йти. - Йти куди?
Міккі розпочав місію.
Але я вірю, що ваша доля — її завершити.
А якщо ні, вона загине.
- Ешлі. - Так.
Ну, добре, а як ми маємо це зробити?
Нас тільки двоє.
Ні. Троє.
Ми ж вам сказали, Міккі в лікарні.
Не Міккі.
Привіт!
Рейчел Калдвелл?
Ви написали мені сюди прийти?
Ні. Ймовірно, ця…
Ну, звичайно, вона зникла.
Я перепрошую, а це що, надгробок?
Принести вам щось?
Просто…
Я мала бути там.
Але я була надто зайнята, розгрібаючи власне лайно.
Я не захистила його.
Мабуть, мама права.
Мабуть, у мене немає материнського інстинкту.
Я думала, може, кави...
Ось чому вас ніколи немає на обіді.
Ага.
Рейчел, а нагадай,
ви з Міккі вдвох пасли той клуб, так?
Я ж знала, що Міккі повернеться туди.
- Я мала його зупинити. - Вибач, що? Знала?
- Тоді, так, напевно, що мала. - Я здогадувалася.
Міккі нізащо б її не послухав.
Ти єдина з нас, хто там був. Розказуй, який він.
Виглядає як клуб, але не впевнена, що то насправді.
Здавалося, наче там відбувається щось погане,
типу, страшенно погане.
Нам треба їхати.
Як вони з Міккі таке зробили…
Що тоді з Ешлі.
Дістав ці плани через мережу МПП.
Отже, я майже впевнена, що ці двері ведуть до провулку збоку.
Так, значить, ці вентиляційні люки ведуть у кімнату ось тут.
Тому, якщо піти в зворотньому напрямку,
туди можна пробратися через цей.
Пролізти по ньому та відчинити двері.
Добре, я це зроблю. Звучить весело.
Стоп, забув, чи є в мене клаустрофобія.
Я… Ні, я… Так, немає.
Я не клаустрофоб.
Засунути тебе в шафку?
А, може, засунути тебе в дупку?
Гаразд. Значить, у нас є плани, є адреса, і у мене є пістолет.
Ага. Чесно кажучи, для нас це вже багато.
Отже, ми зробимо це.
Ми зробимо це.
Треба одяг, щоб виглядати стильно, і спосіб дістатися Пенсільванії.
Я за кермом.
Еммо, не найдешевший варіант чи…
Це найдешевший варіант.
О боже! Вона така сексуальна.
Я обожнюю подорожі на машині.
Я купив закуски та газованку.
А знаєш, я обожнюю кокосову.
Справді? Боже, вона найкраща.
- Повністю згодна. - Народ.
Дороги майже порожні, будемо там за годину.
- Ну що, ви готові? - Так.
Так, блін! Зробімо це, нафіг.
Так, надеремо дупу злочинцям.
ЛЯЛЬКА
Ми переживали за тебе, малий.
Ти маєш витягнути мене звідси.
Ешлі в тому жахливому місці.
Вислухай мене.
Невдовзі після мого зникнення
твій батько прийшов до будинку Леді Кажан. Ти знаєш про це?
Твоя тітка Шира з друзями підштовхнули його зайти.
- Бреде! - Широ!
Відчини!
Вибач мене, Бреде. Мені так прикро. Будь ласка, виходь.
Але він не виходив. Від втечі його утримувало те, що…
він побачив мене.
ДРАКОНИ
А потім…
Її.
Вона пояснила йому все.
І розповіла, як врятувала мене.
Про те, що відвезе мене в безпечне місце.
Бред знав, який у мене батько.
Пам'ятаю, в день матчу, в той день, коли батько…
…зробив це,
Бред дав мені пораду.
У грі вона не допомогла, але...
Третій удар!
Але в житті, думаю, так.
Ми говорили, твій батько послухав, і він зрозумів.
І пообіцяв, що нікому не розкаже.
І перед тим, як він пішов, Леді Кажан сказала нам попрощатися.
Пояснила, що навіть якщо ми більше не побачимось,
ми зв'язані назавжди.
Дякую, Бреде!
Ти такий молодий,
а вже, здається, розумієш,
що самопожертвування важливе для захисту вразливих людей.
Таких як наш Ділан.
Абеона кличе тебе.
Приходь до мене, коли будеш готовий.
ДРАКОНИ НЬЮ-ДЖЕРСІ
Вона твого батька.
Я зберігав її всі ці роки.
Він вашу також зберіг.
Він допоміг мені врятуватися.
БРЕД БОЛІТАР
Він багатьох врятував, Міккі.
І зараз твоя черга.
Сила в дружбі.
Ми не можемо робити те, що робимо, самостійно.
Ти мусиш довіряти тим, хто цього вартий.
Як ти там, Ложко?
Дівчата, я згадав, що я таки клаустрофоб. Хіба це не смішно?
Так, я коло третього тунелю, що…
Що мені робити далі?
Так, поверни праворуч і знову праворуч…
Що?
Поверни двічі праворуч і вилазь звідти.
Я не чую. Що ти кажеш?
…так ти опинишся біля дверей до провулку збоку.
Вилазити? Ти кажеш мені…
- Ложко, ні. - Вилазити?
- Праворуч. - Я правий? Гаразд.
- Праворуч. - Зараз вилізу.
Лізь праворуч.
Як кумедно.
Де тут туалет?
Ти хто в біса такий? Ану стояти.
Я просто шукаю туалет.
Ложко.
Може, він у мертвій зоні абощо.
Відвали від мене, ага? Я просто шукаю туалет.
- Кишені. - Так. Ага.
Брючні. Що ще там у тебе?
Чудово.
Куди зібрався?
Не рипайся, або я перерахую твої маленькі гарні зубки.
Гадаєте вони гарні? Я перепитую,
- бо мої друзі… - Закрий рота.
Лицем до стіни та не рипайся.
- Тієї стіни. - Довбаний йолоп.
Це я можу, авжеж.
Що, в біса, таке?
Малий бурмоче фігню якусь. Не каже, чого приперся.
Забрав телефон.
Давай сюди.
Мабуть, через пацана, якого здихалися вчора.
Дізнайся як.
Не обертайся. Ти тут через Ешлі?
Я просто роздивляюся.
Вона справді тут?
Ти не з Міккі?
- Кажу ж, не обертайся. - Вибач.
Як ти знаєш, що я знаю Міккі?
Підліток, який лізе сюди одразу після нього?
Звичайно ж, ти з Міккі.
- Де він? - Він у лікарні.
Спробую тобі допомогти, гаразд?
Роби, що хочеш, але дістань відповіді.
Але не тут. Як із тим пацаном.
Ясно. Не продовжуй.
У мене подруги на задньому дворі. Я мав їх впустити.
Добре.
- У мене швидко синці з'являються. - Не сумніваюся.
Гаразд, круто.
Дай пістолет, я пішла.
Ні, ти не можеш ось так увійти.
Можу, Рейчел. Його там вб'ють.
Еммо! Еммо. Ні.
Охолонь.
- Я знаю Міккі й Ешлі. - Ти знаєш Міккі?
- Ешлі тут? - Так.
- І вони піймали вашого друга. - Ложку?
- Як його витягнути? - Ніяк.
Якщо вас побачать коло нього, він труп. Як і ви.
- Треба щось робити. - Серйозно?
Я допоможу йому. А ви зосередьтеся на Ешлі.
- Де вона? - Закрита в ергастулі.
Її покупець буде тут за годину.
Якщо він забере її раніше за вас, її вже не витягнути.
Ергастулі? Що це, нафіг, таке?
Пекло. Це справжнє пекло.
Як нам пробратися в ергастул?
Вам потрібен телефон Бадді, там код.
- Бадді? - Так. Бадді.
Він, імовірно, у VIP-ці.
Програма в телефоні, помаранчева така,
зі значком, типу, кодового замка.
Вона генерує нові коди кожні кілька хвилин.
Прекрасно. Як це бісить.
Як нам дістати телефон?
Йдіть через парадні двері.
Не партеся через хлопців на вході.
Їм не треба документи, якщо ви молоді та гарячі.
Робіть, що хочете, але не дивіться в очі клієнтам.
Не зупиняйтеся.
Якщо вони пронюхають страх, вам кінець.
Йдіть через танцзал у дальній кут залу.
Бадді, можливо, там.
У блакитній сорочці та за версту тхне своїм одеколоном.
Якщо його там нема, значить він унизу у VIP-ці.
Туди пробратися набагато складніше.
Йдіть униз. Поводьтеся наче свої.
Там стоїть викидала з кам'яною мордою.
Він не впустить вас, доки Бадді не дасть добро,
що малоймовірно.
- Готова? - Так.
Можна поцікавитися, куди ми їдемо?
Скоро дізнаєшся, солоденькі булочки.
Спочатку ви хвалите мої зуби, а тепер ще й сідниці.
- Що скажете про моє волосся? - Повний відстій!
Що ти…
Впустила твоїх подружок.
Дякую тобі, Кенді!
- Дякую, Кенді! - Нема за що.
Ти мені когось нагадуєш.
Можливо. Просто обличчя таке, типове.
Вибач, а чому ти тут? Тобі тут бути небезпечно.
Тобі також.
Ось я й хочу тебе витягнути.
- Привіт! - Я перепрошую.
Ми з моєю подружкою
хочемо розважитися з вашими кращими дівчатами.
Ага, саме так. Ми лесбійки.
Вибач.
Ти хоч знаєш, хто я, нафіг, така?
Я донька Анджеліки Вайятт.
Так, тієї самої Вайятт.
І якщо вже це не робить мене персоною VIP,
то що тоді робить?
Пропусти їх.
- Після тебе. - Дякую!
Дякую!
Ну що! Час трохи пошбурляти грошики, народ!
Які ви гарні, дівчатка.
Мені віскі.
А мені мартіні, будь ласка.
Решти не треба.
Ти справді мала Анджеліки Вайятт?
Вона чудова в фільмі з дельфінами.
Ага. Так, це я.
Хочете розкажу секрет?
Вона не вміла плавати.
Її дельфін вчив.
Не гони!
Тебе справді звуть Кенді? Або…
Ні. Але називай мене Кенді.
Я не проти, сама вибирала. Єдине, на що я мала право голосу.
Знаєш, я думаю, ти була права.
Тобто, мені здається, я десь тебе бачив.
Це одна з тих фразочок пікаперів, коли далі ти, типу, такий: «Уві сні»?
Ні. Ми, взагалі-то, в смертельній небезпеці.
Тому зараз…
Ні. Не вона.
Вибач.
Просто не звикла, щоб хлопці ставилися до мене, знаєш, як до людини.
Та й стара я для тебе занадто.
Ні, що ти. Ми одного віку, хіба ні?
Гаразд. Скільки тобі?
Тридцять шість.
Ого, блін! Мені…
Так, точно. Вибач. Ні.
Мені 21, Ложко.
Гаразд.
- Дякую! - Прошу.
Есбері-Парк.
- Бував у Есбері? - Так.
У бабусі з дідусем була там дача, і ми їздили на літо.
Це ти сиділа біля фонтанів
під помаранчевою парасолькою, так?
Та ну нафіг! Так.
Ти завжди приходила з високою жінкою в смугастому капелюсі.
Пам'ятаю, я до смерті хотів такий капелюх.
То була моя мама.
Боже, так. То вже в минулому.
Тобі не 21.
Мені 16.
І мені 16.
Як ти опинилася тут?
Я…
Слухай, ми витягнемо тебе звідси, ясно?
Ми з Еммою та Рейчел. У Рейчел пістолет. Тож…
Краще думай, як звідси вибратися.
- Гаразд? - Так.
А що тобі буде за те, що допомагаєш мені?
Кенді, ні. Ти маєш забратися звідси, ясно?
Боже. Який ти милий.
Так, знаю. Зі мною все буде добре. Просто…
Є ідея.
То ви великий прихильник Анджеліки?
Так.
Завісив усю стелю її плакатами в бікіні, коли був малим.
Прямо над ліжком.
А знаєте, я думаю, вам треба сфоткатися вдвох.
Точно, так!
Давайте свій телефон.
Гаразд.
Ану, посміхніться.
Не посміхаюся. Не мій стиль.
Добре, тоді стійте, як хочете.
Багато клацаєш, як для фото.
Хочу, щоб було з чого вибрати.
Крихітко, я з цього боку не дуже.
Давай знімемо з іншого.
ПАНЕЛЬ КЕРУВАННЯ АУТЕНТИФІКАТОР
КОД ДІЙСНИЙ: 3 ХВИЛИНИ
Які гарні! Тримайте.
Насолоджуйтеся.
Ти сліпа? Вони всі гівняні!
КОНФІДЕНЦІЙНО 50968
Гаразд.
- Готовий говорити? - Я шукав свою піщанку…
- Заткнися! - Добре.
Отже слухай, як все буде.
Спочатку я прострелю тобі праву чашечку,
і ти скажеш мені, навіщо приперся.
Вау! Добре, це було круто!
Кенді?
Ось що я маю, довіряючи вродливим сучкам.
Тобі ж це подобається, так? Подобається?
- Рейчел? - Привіт!
А ти?
Я Емма.
Ми від Міккі.
З тобою все буде добре.
Приємно познайомитися, Ешлі.
- Нам треба йти. - Так.
Так, вперед!
Ти як?
Нормально. Та треба бігти швидше.
- Так. Добре, ми… - Ложко!
- Все добре. Я… - Ложко.
- Ні, я придумаю щось. - Ложко.
- Зараз придумаю. - Ложко.
Не треба…
Просто побудь зі мною, добре?
Ні. Кенді, ти ж…
Не дивись так сумно.
Не треба. Мовчи. Просто…
Все нормально.
Ми можемо повернутися до Есбері?
Авжеж, так. Звичайно, можемо. Чудово, так, ми поїдемо туди.
Хочу погуляти по набережній
і сходити знову в музей пінг-понгу.
Так. Сходимо.
Знову побачити маму.
Що ще?
Кенді, що ще ти хочеш зробити?
Кенді, все добре.
Лише тримай мене, добре?
Так, авжеж. Я не відпущу тебе. Не відпущу.
Кенді?
Кенді.
МІККІ
В нормі, дівчата?
Ходімо.
Де Ложка?
- Треба знайти… - Кидай довбаний пістолет.
- Кинь пістолет. - Гаразд, добре!
- Не чіпай її. - Вибач.
Але так не піде.
Ешлі, вперед, сідай у машину. На тебе покупець чекає.
Ні. Вона нікуди не поїде!
Ні, ні.
Добре, тоді твоя подруга отримає кулю в голову.
Гаразд. Не треба.
Стій.
Ешлі, зупинись!
Еммо, все добре.
Ми не віддамо тебе ось так.
Я не жартую, нафіг!
Ешлі, хочеш, щоб я її вбила, чи як?
Хочеш побачити, як вона помре?
Через тебе все шкереберть, і ти дивитимешся, як твоя подруга вмирає.
Вона все одно мене вб'є, Рейчел.
Ні, Еммо. Ні.
Еммо, ні.
Ешлі, зажди.
- Все добре, Рейчел. - Може, годі вже?
Будь ласка, досить!
Ми можемо просто… Не треба, прошу.
Дідько!
Ешлі! Відвали від неї, бісів виродку!
Еммо, Еммо! Ти як?
Міккі.
Матінко рідна!
Ось.
Ви, мабуть, приколюєтеся.
Міккі! Привіт!
Як ти нас знайшов?
Недороблена програма Ложки. Працює в обидва кінці.
Ложка?
Ложко. Ложко!
Гей, Ложко.
Ложко.
Агов.
Ти як? Ти…
Все нормально. Все добре. Так, добре.
Нормально. Так.
- Розкажи, що сталося. Все добре. - Гей!
- О боже! Цей довбаний тип! - Стій. Ні!
- Чому? - Що?
Він на нашому боці. Він з Абеони.
Як і твій тато, Міккі.
Їдьте сюди. Живо!
Ну ж бо, їдьте!
- Вперед! Рухайтеся! - Вбийте недоносків!
ПОЛІЦІЯ
Тату, ти як?
ПОЛІЦІЯ КАССЕЛТОНА
Усе добре.
Слухай, я знаю, що у вас із мамою не найкращі часи.
Вона хоче розлучитися.
Добре, а чому вона хоче розлучення?
Все змінилося з того часу, як у місто приїхала Шира.
Особливо твоя мама.
Стій, куди ти йдеш? Трой!
У тебе все добре?
Ні. Нічого доброго.
Щойно отримала повідомлення від друзів Міккі.
Кажуть, що забрали його з лікарні на ніч кіно.
Що? Попахує брехнею.
Та ну?
А ще вранці приходив Трой.
Трой був тут?
Він думає, що я сплю з Кеном,
і сказав триматися подалі від його родини.
Слухай, я не хочу бути розлучницею, Ханно.
Єдина причина мого приїзду
в тому, що перед смертю мій молодший брат
попросив подбати про Міккі. Мого племінника.
А тепер я повністю погрузла в цьому.
Широ, ні, не кажи так.
Будь ласка, ні.
Прошу, не кидай мене знову.
Ти не уявляєш, як це підкосило мене.
Я не переживу цього знову.
Я розкажу Кену, розкажу. Зроблю, що хочеш.
Ти єдина, кого я кохала в житті.
Я маю їхати.
- Але ти ж… - Я знаю, Міккі.
Куди?
Не знаю.
Завжди так і буває.
Я відчув щось, щойно тебе побачив. Я…
- Не можу пояснити. - Я теж.
Але, Міккі, я бачила тебе тоді не вперше.
- Що? - Твій батько.
Він хотів врятувати мене до того, як мене привезли сюди.
Його останнє завдання.
План провалився.
Я втекла та йшла за ним до вашого табору.
Я бачила вас із ним разом.
Він заспокоював тебе, кажучи…
Добрі вчинки не дають імунітету від всього поганого в житті.
Так.
Хлопці Кайлі вистежили мене і знову спіймали.
У нас ще тоді був зв'язок.
Гадаю, він завжди буде в деякому сенсі.
Я не хочу, щоб ти їхала.
Я теж не хочу.
Треба швидше від'їжджати.
Мені шкода, але немає часу.
Поїхали.
Ти поїдеш із ними. Вони також із Абеони.
Куди її відвезуть?
- На старт кращого життя. - Куди це?
Навіть я цього не знаю. Так безпечніше.
Вперед. Поїхали, давайте!
Я завжди думатиму, що могло бути.
Я теж.
Може, колись дізнаємося.
Дуже сподіваюся.
Агент взагалі б'є справжні тату?
Восьминіг на обличчі, це занадто навіть для мене.
Але він виправдав себе.
Вони вважали мене маніяком.
Та я думаю.
Що?
Востаннє я бачив тебе ще малям.
Ви добре знали батька?
Він був найвідданішою та найсміливішою людиною, яку я знав.
По тобі ясно, звідки в тобі жага битися, сміливість…
І той важкий кросс правою.
Якби ж я знав більше про нього та Абеону.
Гадаю, варто віддати його тобі.
Там усе про тебе.
Міккі.
Ти… Як ти? Компанія не потрібна?
Ні.
Все добре.
Просто не віриться,
що ви поїхали туди без мене.
Тепер знаєш, як воно.
Ні, але ви зробили добру справу, ви врятували її.
Дякую!
Ти врятував мене.
Можеш на нас розраховувати.
Завжди.
Ти ж подбаєш про нього?
Так, авжеж. Я побуду з ним.
Добре.
Побачимося в школі.
Ага.
Привіт Антіоне!
Кумедно, як тупа дитяча підколка змінила моє життя.
Якби Шира не підбурила мене зайти в дім,
я б не знав про Абеону та не зустрів Кітті.
Не було б Міккі.
Якими б важливими не були діти, яким ми допомогли,
для нас нема жодної дитини, важливішої за Міккі.
Ми з Кітті покидаємо Абеону.
Тому хочу попросити про послугу,
бо ми обоє знаємо, як важко піти.
Сподіваюся, що Абеона змириться.
Але боюся того, що може статися, якщо ні.
Ти вбила його!
Ти його вбила!
Ти не хотіла, щоб він йшов із Абеони.
Тому ти підіслала того медика вбити його?
Ось чому ти так багато знала про мене!
Ось чому ти залізла мені в голову, розповідаючи, що батько живий!
Міккі, я не вбивала твого батька.
Ти б його не відпустила.
- Це була ти. - Ти знаєш, що це не так.
- Весь цей час. - У душі
ти знаєш, що я пишалася ним. Але люди смертні.
І тепер ти також все знаєш про це.
Та подивися на себе.
Ти врятував Ешлі.
Ви з друзями врятували її.
І врятуєте ще багато дітей.
Це твоя спадщина.
Озирнися навколо.
Подивися на обличчя врятованих дітей.
Твій батько,
він також рятував дітей…
І Лютера теж.
- Це так його звуть? - Так.
Ділан каже, він — мій М'ясник.
Так і є.
Але все ж батько його врятував.
Так ти щойно сказала. Тож поясни.
Це...
Це жахлива історія.
Розкажи.
Відчини двері! Відчини! Відчиняй!
ЗА МОТИВАМИ РОМАНУ ГАРЛАНА КОБЕНА
Переклад субтитрів: Юлія Бабух
Творчий керівник Марія Цехмейструк