Downloaded from YTS.MX
NETFLIXOV FILM
Official YIFY movies site: YTS.MX
Ljetni praznici…
Kupila sam puno ramena.
Što ću od sutra raditi?
Možda ću biti uklet.
Što? Kako to?
Jer sam ovdje vidio duh djeteta.
Baš sad kad ovo trebamo srušiti?
-Gledaj! -Što je?
I, što bismo mogli pojesti?
Ha? Čekaj, zar je to bila laž?
Navodno ga je voditelj vidio.
Ajme, ovo je prvo gradilište na kojemu radim…
Sreća tvoja.
Djede Yasuji…
Prije otprilike 60 godina izgrađen je kompleks Kamonomiya.
Ponekad ga zovu ukleto naselje, ali ipak je nekima dom.
To je bio moj i Natsumin dragi dom.
NATSUME: IDEMO SUTRA OBIĆI DJEDA YASUJIJA!
KOSUKE: NE BIH
ONDA SLJEDEĆI PUT MORAMO DO DJEDA!
DOĐI NA NOGOMET ODGOVORI MI
PROČITANO
NATSUME? OČAJ
GLASOVNI POZIV
Kosuke!
Večera!
Što sad čekaš?
Napišite zadaću ranije
kako biste uživali u ovim ljetnim praznicima prije sedmoga razreda.
Samo pamet u glavu i nemojte upasti u neke nevolje!
Vidjet ćemo se opet na ljetnom festivalu. 'Đenja!
Ustanite! Pozor! Naklon! Doviđenja!
Natsume, jesi li dobro?
Dobro sam, dobro sam! Vidimo se, bokić!
Bokić!
Kumagaya! Ha?
Reina, oprosti!
Reina! Jesi li dobro?
Reina, jesi li dobro?
Daj, što to radiš?
-Au! -Žao mi je.
Natsume, vidi ono!
-Što? -Nisi li to napravila na likovnom?
Kakvo je to smeće?
Reina!
Nema problema. Dobro je, dobro je!
Trebam Kumagayu, a ne tebe.
Kumagaya!
Idem na Floridu za dva dana, ali imamo jedno slobodno mjesto.
Ha?
U redu je ako povedem Kumagayu, zar ne?
Ne pitaj mene. Slobodno povedi tog klinca.
Idemo u Floriland! Ako ti ne smeta želiš li da idemo zajed…
Natsume, našao sam te!
Sutra idemo do ukletog naselja!
A? Zašto?
Ljetni istraživački projekt! Detalje ne otkrivamo!
Hej, doći ćeš i ti, zar ne, Kosuke?
Stani malo! Ja sad razgovaram s Kumagayom!
Molim?
Mi, nogometna momčad Osnovne škole Kamo smo svi u jedan, jedan u sve!
Ha?
Svi za jednog, jedan za sve?
Zaveži kepeče!
Ti si kepec!
Što? Ti si zadnja osoba koja mi to može reći!
To je naselje…
opasno jer ga kane rušiti, pa nemojte ići!
Molim? Idemo bez obzira na to!
Ima pravo, Taishi.
Ipak možemo otići!
Vidiš? Onda prepustite Kumagayu…
Bože, kako ste glasni! Ne idem ni s jednima ni s drugima!
Stani, Kosuke!
Vidimo se!
Kumagaya!
Nema trčanja hodnikom!
Da, učitelju.
Ah ti dečki!
Što je?
Kad bi se Natsume samo vratila u tim…
Imamo prijateljsku utakmicu sljedeći tjedan s OŠ Naka!
Vi ste nam najbolji igrači i braća!
Mi nismo braća.
O, ukleto naselje! Tu je neki duh! Svi to kažu!
Hej, Taishi!
Tu su nekoć živjeli Kosuke i Natsume!
Hej.
Želite li doći igrati Smash Bros. u mom novom stanu?
Da.
Onda tko dođe zadnji, dobije šugaviji upravljač!
Ne! Ja želim pravi upravljač! Ne onaj šugavi!
Doma sam!
Dobro došla kući.
Joj…
Ovdje se uopće ne čisti!
Ajme.
Oprosti.
Htjela sam nešto napraviti za tebe,
ali nemam energije nakon rada od kuće.
Zašto ne kreneš na trčanje?
Možda.
Usput…
Ha?
Jesu li konačno srušili onaj stan?
Tko zna? Nemam pojma.
O, stvarno. Ali malo je to tužno.
Dosta si vremena provela ondje.
S Yasuko i djedom Yasujijem.
Htjela sam im propisno zahvaliti.
Evo!
Hajde!
Ostalo pospremi sama.
Ako ovako nastavimo, večeru ćemo naručiti za van.
Možda opet naručim sukiyaki rižu iz Gusta.
Uzmi djedov najdraži sukiyaki.
Hajde, kreći!
Koji davež.
Hej, kako je Nacchan?
Ne znam.
Vas dvoje ste prije bili nerazdvojni!
I Satoko. To joj je baš nalik.
Čim se vrati, uzme je bez riječi.
Baš je tužno kad nema Nacchan. Budući da si ti vrlo hladan.
-Hvala za hranu. -O, već si gotov?
Opet ih nisi pojeo! Svoje shiitake gljive!
GLASOVNI POZIV VIDEO POZIV
NATSUME
Sutra ćemo sigurno do ukletog naselja!
Stvarno? Nemoj mi reći da je istraživački projekt o…
A što ti misliš da je? Saznat ćeš kad dođemo onamo!
KOSUKE: JA NE IDEM
Zašto im toliko treba?
Kosuke!
Hej!
Što radimo?
Operacija Zamka za duhove!
Molim?
Kaže da ćemo ga uloviti i proučiti.
To je naš projekt!
Udovolji mu, Kosuke.
Koji jarac?
Idemo dečki!
Da!
Čemu ovo kad imamo mobitele?
Kako je s tvoje strane?
Tko je tamo?
Čekaj. Nemoj mi to raditi. Molim te, nemoj.
Ajme, sve je ovo njegovo maslo! Daj me ne zezaj.
Ovamo!
Taishi, idiote jedan! Što to radiš??
-Ajme! Jao… -Ti…
Ne, i ovo je zaključano.
Molim?
Došli smo sve do stare Kosukeove zgrade.
Hej! Ovamo!
Kladim se na ovu!
-Daj, idemo, nije mog… -Opa!
Otvoreno je! Super! Sigurno ćemo ga unutra naći!
Istjerivači duhova!
Zar ćeš ih istjerivati?
Ne mogu otvoriti!
Zato što su zaključana.
Otvoreno!
Molim? Zbilja?
Hej, Taishi! Izuj se!
Ajme!
-O, Kosuke… -Genijalno!
Taishi je ušao u cipelama!
YASUJI, TOYOKO KUMAGAYA
Gdje si?
Nije da ću ponovo živjeti ovdje, pa ne smeta.
Jesi li ovdje?
Oprostite na našoj smetnji!
Gdje je? Izlazi!
Tvoj stan je bio iznad ovog, zar ne, Kosuke?
-Da. -Dakle ovo je stan tvojeg djeda.
Hej, prestani!
Hajde, idemo!
Znam da si tu!
Što je bilo, Taishi?
Duh.
Ha?
To je Natsume.
-Idemo kući. -Molim?
Natsume!
Umukni, konju!
Ali naša utakmica!
Molim?
Noppo?
Što vi ovdje tražite?
To smo mi tebe htjeli pitati!
Samo sam malo drijemala.
Vi-vidimo.
Osim toga…
Ali tko je Noppo?
Taishi i Yuzuru također, žao mi je ne mogu na nogomet.
Došla si nam se pridružiti kao svi u jednom, Natsume?
Misliš „svi za jednog“.
Ne, to je zato što je Noppo uvijek gore.
Evo!
Vidite?
Možeš se popeti na krov? Kako si to otvorila?
Bilo je otvoreno.
To mora biti sudbina!
Noppo, jesi li tu?
Genijalno!
Ovo je prilično visoko.
Taishi, pazi da ne padneš!
Eno šator! Natsume, zar ti kampiraš?
Pa, tako nešto.
Stvarno!
Noppo je uvijek ovdje, pa sam mu postavila šator.
Genijalno!
Pa tko je taj Noppo?
Navodno je prije živio u ovom stanu.
Mogu li ući u šator?
Naravno!
Ide li on u školu?
Da, jako je visok.
Aha, zato ga zovu Noppo?
Tako je!
Ne želi mi reći svoje pravo ime i čini se da se ne želi vratiti kući.
Možda je on duh!
Što to govoriš? Nije.
Pa gdje je taj tip?
Ha?
Izmislila si to samo zato što želiš ostati ovdje.
Sigurno si ti sama otključala vrata.
Pa nisam mogla samo ignorirati tog dječaka.
Ne laži.
Ne lažem.
Kad jednom iskusiš Floriland, ništa se ne može s njim mjeriti.
Japanski zabavni parkovi nisu nešto.
Sutra idem na prvi let
pa mi sad recite ako želite suvenire!
Hej, pogledaj!
Ondje je šator!
Ne idu li oni u naš razred?
To je ukleto naselje.
Igraju se na mjestu poput tog?
Dečki su pravi divljaci. Idioti sve do jednog.
Hajde, idemo.
O, to je Kumagaya.
Što? Gdje?
Ne vidim ga.
Gdje je?
Reina!
„Tko rano rani dvije sreće grabi.“
„Zgrabi priliku kad ti se pruža!“
Ha?
To je rekla moja sestra.
Ne, to nije to!
Samo sam ljuta jer me jučer ignorirao!
Idem mu očitati bukvicu.
Što? Ideš onamo?
Hej!
Čekaj, Reina!
Odmah ću ga pronaći!
Koliko ti voliš ovaj stan?
Nije u tome stvar!
Hajdemo se malo smiriti! Može?
Ni ne dolaziš na nogomet.
Još nisi pospremila? Prestani lagati! Prošlo je dva mjeseca!
To nije laž! Moja mama…
Hej! Vidi to je kepec!
Začepi. Trebam Kumagayu, a ne tebe.
Natsume?
To je njihova uobičajena prepirka.
Kosuke joj govori da ne dolazi ovamo sama.
Opet pravi probleme!
Ti si ta koja laže!
Pa, iskreno, i mi smo ovdje.
Samo probaj. Znam da ćeš opet slagati.
Natsume! Sad je već dosta!
Ovo te se ne tiče.
Gnjaviš Kumagayu! Ne bi trebala biti ovdje!
Postaviti ovo ovdje.
Ne diraj to!
Što to radiš?
Igraš se s ovim smećem?
Ne! Vraćaj mi to!
Čekaj, pusti!
Rekla sam vraćaj!
Joj.
Reina!
Jesi li dobro?
Reći ću učiteljici i mom tati!
Ovo je… djedovo, zar ne?
Ovo je…
Tražio sam ovo.
Kako ti pada na pamet krasti tuđe stvari?
Ne.
Uzimam ga natrag.
Čekaj.
Djed je već mrtav, ali ti se i dalje petljaš u tuđe živote.
Zlo mi je od tebe!
Sad shvaćam. Znači tako ćeš se ponašati prema meni?
Ha? Molim?
Tako smo se često zajedno igrali i tako dugo zajedno živjeli.
Ne mogu vjerovati da to možeš reći!
Ti nemaš veze s mojim stanom!
Idiote!
Kvragu! Stani!
Natsume?
Rekao sam, stani!
Hej!
Čekaj!
-Natsume! -Natsume, to je opasno!
Silazi otamo!
Ne prilazi! Pusti me na miru!
Siđi!
Ne! Ne prilazi!
Daj mi drugu ruku!
Natsume! Natsume!
Natsume!
Izronila je!
Natsume!
Natsume, dobro si?
Natsume!
Dobro si?
Da, dobro sam.
O, hvala Bogu.
Daj me nemoj.
Tamo nema ničega!
Molim? Želiš reći da plutamo?
Slano je!
Grad je nestao u trenu!
Šališ se! Možda nas je samo otplavio jak pljusak.
Jesmo li onda jedini koji su preživjeli?
Nema šanse…
Kumagaya!
Dolazi neki brod!
-Molim? -Ozbiljno?
Ovo je suludo! Je li ovo nekakva vježba?
Došli su nas spasiti!
Požuri!
-Ma, ne guraj! -Požuri!
-Joj! -Idiote!
-Težak si! -Joj!
Ha? Ajme, baš je blizu!
Hej!
-Pomognite! -Što je to? Čekaj!
-Čekaj! -Stani malo!
Ne ignoriraj nas! Hej!
Odlazi!
Hej, ovdje smo! Ej!
Čekaj nas! Ej!
Taishi!
Joj…
Otišao je.
Nije moguće!
Zašto?
Ni ovo se čudo ne može povezati!
Ovo mjesto izgleda kao ocean.
Jesmo li uopće u Japanu?
Dom na pučini!
-Molim? -Kako je to moguće?
Hej, hoćeš li nešto poduzeti? Nije li ovo tvoje maslo?
Molim?
Sve je ovo zato što si ti bila ovdje!
Ali ni ja ne znam.
Ne laži mi!
Reina…
Ja sam samo… samo…
Samo što?
Zato što je Noppo bio ovdje…
Tko je to? Nikoga nema!
Kakva lažljivica!
J-ja ne lažem!
Onda nam ga pokaži!
Prestani! Trenutno imamo preča posla od prepirke.
Pa što ćemo sad?
Ali Natsume, ti si bila ovdje sve ovo vrijeme. Zar ništa ne znaš?
Pa. Ovaj…
Ne baš.
Ne znam.
Kako muljaš!
Ah da.
Moglo bi biti hrane dolje u sobi! Idem provjeriti.
Kako mulja.
Je li to stvarno moja krivica?
Čips!
Popravila je svoj likovni rad.
Što je to ovdje radila?
Rekla je da je kampirala.
Divljakuša.
-Smijemo se poslužiti? -Kumagaya?
-Moramo pitati Natsume. -Hej!
Ha?
Što? Nema smisla.
Hej, hoćeš malo popiti?
Što je njoj?
Netko je zabrinut za tebe.
Možeš barem biti iskrena. Nemoj bježati.
Hej, znam!
Ovo je sigurno spačka! Dakle ne moramo sve shvaćati ozbiljno!
-Ha? -Spačka?
Nije moguće…
Brod koji smo prije vidjeli sigurno nas je promatrao.
Shvaćam!
Ako to žele, idemo uživati najviše što možemo!
To je istina!
Je l' da, Kumagaya?
Nema šanse da se ovdje radi o tomu!
Vjerojatno smo bili u nekoj kataklizmi!
Kunem se da ćemo doći doma!
Ali Kumagaya, kako?
Samo vi to… prepustite meni!
Kumagaya…
Rekao si da ti sve prepustimo.
SOS, radio, signalne rakete,
pretraživanje svega dalekozorom.
ništa nije uspjelo.
U najgorem slučaju morat ćemo napraviti splav i otići…
Ne želim to! Nema šanse!
Da ne nađemo otok to bi bila najopasnija opcija.
To je istina.
Uh, na rubu sam pucanja! Znojna sam, a nema tuša!
I moram obaviti nuždu.
Obavi je u ocean.
Ne dolazi u obzir!
Pobogu! Što ona to uopće radi? Za sve je ona kriva!
Reina, smiri se!
Ajme, kako je mračno!
Kumagaya, kamo ćeš?
U stan broj 101 budući da je bio prazan.
A što ćemo s Natsume?
Neće joj ništa biti!
-Reina… -N-netko je ondje.
To je samo ona.
Što si to radila? Ajme.
Čekajte.
-Reina, požuri! -Zn-znam!
Čekajte!
Stvarno postoji duh! Ovo nije nikakva spačka!
On nas je vjerojatno doveo ovamo!
Otvorite.
O-on će nas ubiti!
Ne! Ne želim umrijeti!
Ni ja!
Hej! Tamo je neko svjetlo!
Što je ovo? Nekakav demonski obred! Upali smo u zamku!
Eno ga!
Ajoj!
Natsume? Što to radiš?
Već ste došli? Gdje je Noppo?
Čekajte me. Kumagaya, pomogni mi.
Čekajte.
Ovaj dječak je Noppo. Živio je u ovom stanu davno prije.
Dakle zapravo ne postoji.
Mogao bi biti i viši od Yuzurua.
Ti si zapravo sedmi razred, ha?
Koja škola? Koji razred? Koji klub?
Pustite to! Gdje je hrana?
Osim toga, što je ovo?
Pri gradnji je rabljeno ulje. Trebat će nam noću, zar ne?
Prvo sam mislilo da je ovo neki demonski obred.
Ali zapravo je lijepo i vrlo ugodno.
Ima i hrane.
Opa! Ramena k'o drva!
I hrpa grickalica!
I pića.
Vode na litre!
I kola!
Ti si sve ovo dovukla?
Ali nije dovoljno pa sam prokuhala kišnicu na štednjaku koji je napravio Noppo.
Fuj, kako je prljavo.
Možeš si oprati i tijelo.
Molim? Tuš? Mogu se oprati?
Ako se pereš morskom vodom i ispireš ovom.
Noppo i Natsume, vi ste fantastični!
Večeras spavamo ovdje!
-Kola! Kola! -Molim? Nema šanse!
Čujte ljudi.
Što je?
Iskreno, već sam ovdje bila.
Ovdje… na brodu?
Ne, u ovom stanu.
Bila sam u stanu i nekoliko se puta našla na pučini.
Zašto nam nisi rekla?
Oprosti. Nisam mogla samo tako priznati.
Ali bez brige! Obično zaspim i probudim se kod kuće!
Ovo je vjerojatno san!
Molim?
Zbilja? Ali tako je stvarno.
Prestani lupati gluposti!
Ne brinite se! Čak i kad bih prenoćila ovdje
vrijeme bi stalo dok bih izbivala od kuće.
Stvarno? Onda bismo trebali biti dobro?
Ne mogu vjerovati. Ali ako ti to kažeš Natsume, vjerujem ti!
Nema šanse!
I ja, Natsume!
Molim?
Ovo je noćenje u kampu!
Kad zamisliš kamp odjednom postaje uzbudljivo!
Zato su dečki…
Kosuke?
Nema šanse da je ovo san.
Možda si se predugo ovdje zatvarala, pa sad ne znaš razlučiti javu od sna.
Kosuke, ne budi tvrdoglav.
Zašto se ne pomirite?
Ne radi se o tomu!
Trebamo nešto poduzeti,
a ne lupetati o snovima i sličnim budalaštinama!
Kao na primjer?
Ja ću biti na straži gore.
Pomoć će jednoga dana stići. Prioritet nam je otići odavde!
Ajme.
Evo kakav je. A htio sam se kartati.
Hej, gdje je zahod?
Nije moguće.
Zar je ovo ipak stvarno?
Sanjao sam da jedemo u McDonald'su.
RAMEN
Ovo je prvi put da osjećam glad u snu.
Reina?
Kako ovo može biti san?
Ne možemo se vratiti koliko god mi čekali.
Naši mobiteli se ne mogu povezati. Gladna sam, a nemamo što jesti.
Samo čekamo smrt.
Žao mi je.
Sigurna sam… sigurna sam da ćemo ubrzo doći kući.
Mrzim taj tvoj namješteni osmijeh.
Reina!
Natsume, čekaj!
Kosuke.
Izvoli. Iako nema puno.
O-oh, to si ti.
Nisam gladan pa ne trebam…
Je li to…
Da, razrađujem neke ideje.
Htio bih čuti tvoje ideje, Kosuke.
Pa nešto ti mogu otkriti.
Tijekom ova četiri dana, bilo je i drugih zgrada koje plutaju poput naše.
Ne znamo kad ćemo se vratiti,
pa će nam trebati hrane ako ovdje zapnemo.
Ako ne možemo loviti ni ribe, moramo nekako nabaviti hranu.
Zato ću, kad se sljedeća zgrada približi, skočiti na nju pomoću ovoga!
A ovo uže?
Povezao sam kabele s krova. Na vrhu je antena koja je ležala na tlu.
Držat ću se za nju i rabiti je kao zipline.
Kosuke, to je genijalno.
Nije nešto. Ali bilo bi stvarno strašno zapravo to učiniti.
Što želiš?
Kosuke, pridruži nam se. Svi te čekaju.
U ovom trenutku? Zašto bih?
Natsume se drži postrance sama.
Natsume?
Natsume je zabrinuta.
Ne želi reći, ali i ona tebe čeka, Kosuke. Natsume je…
Natsume ovo, Natsume ono. Kako toliko znaš o njoj?
Čak je ni ja ne razumijem.
Znam da te Natsume treba, Kosuke.
Tko si ti da mi to govoriš?
H-hej!
RAMEN ZELENI ČAJ
Ha?
Nije li to…
Ups!
Bestraga.
To!
Što?
Kosuke.
Krećem!
Joj!
Ipak je ovo bazen Narahara.
Što je to bilo?
Što to radiš?
Zašto si…
B-budalo jedna! Namjerno si pravila toliku buku!
Ha? O čemu ti to?
Molim?
No, došao si u Naraharu pronaći hranu, zar ne?
Da. Čekaj, zašto si i ti ovdje?
Previše bih se brinula da si išao sam.
Pomoći ću ti, hajde! Prestani viriti u svlačionicu i požuri!
Hej, ovo je muška svlačionica, dobro?
Čekaj!
Sjećam se ovih fotografija. Možda su i druge prostorije kakve su bile!
Ovuda!
Ima li što kod tebe?
Ne nađem ništa!
Možda su negdje zalihe u slučaju nužde…
Ali kako je to moguće?
Narahara je bila sravnjena sa zemljom kad smo bili treći razred.
Pusti sad to i požuri!
Znam! Ali prirodno je da želim znati!
Pobogu, zar baš sad?
Ne mogu si pomoći!
I ti si gladna!
Tako je! Sjetila sam se nečega!
Nisu li gore bili automati za hranu?
Pa da!
Moramo požuriti!
Našla sam ih!
Ozbiljno?
Opa! Hej, čekaj! To je opasno!
Dobro je! Vidiš?
Kosuke, dođi i ti!
Opasno je!
Natsume!
Jesi li dobro?
Ja sam… dobro…
Kako misliš dobro si? Čekaj samo tren!
Ja sam ta koja je rekla da je ovo san… ali tako me boli.
Mora biti stvarno! Zato sam ti i rekao, budalo!
Budalo…
Evo, gotovo.
Izgubili smo puno vremena. Moramo požuriti.
Kosuke.
Samo čekaj ondje!
Kvrapcu.
Trebao sam ovamo doći sam.
Uvijek sama otrčiš na utakmici i ozlijediš se!
Makar dobila više bodova od mene, ako si ozlijeđena beskorisna si, budalo!
Ma ti!
Hej, ne mrdaj!
Bili smo dva napadača jer smo se držali zajedno!
Takav si papak da ne znaš sam ispucati loptu!
Umukni! Snalazim se dobro i bez tebe!
Netko je došao čak ovamo pomoći ti i to je sve što možeš reći?
Umukni!
Ovo je ništa!
Samo mi to prepusti!
Evo zašto si sam…
Mogu ja to!
Vidiš? Sad je trenutak za suradnju, balavče!
Dokad ćeš se ponašati kao da si mi sestra? Mogu ja to!
Što ti možeš? Ti si balavac koji ne razumije osjećaje drugih!
Tko je balavica koja se zaključala u stan?
Znaš i ja sam bio zabrinut za tebe!
Brini se za sebe!
To ja uvijek govorim!
Ma zaboravi…
i prionimo poslu!
Nema svrhe. Prokletstvo.
Kosuke!
Natsume!
-Oh, to su oni. -Požurite!
Brzo se vratite!
Otplutat ćete!
Gotovo je! Nećemo se moći vratiti natrag!
Ne!
Natsume!
Ako se ovako nastavi, svi će…
Ne brini se, smislit ćemo kasnije nešto za hranu!
Dobro?
Vratimo se do stana zajedno!
Kosuke, ne moraš mi to govoriti.
Znam!
Prestani!
Ajme, baš kad pokušavam…
Ima li koga?
Što?
HRANA U SLUČAJU NUŽDE
Natsume!
Kosuke!
Ljudi, iskoristite to da se vratite!
-Kumagaya, jesi li dobro? -Jesi li ozlijeđen?
PLIVAČKI KLUB NARAHARA
Ajme, genijalno!
Što je sve ovo?
Kako ogroman ulov!
Izgleda slasno!
Otvori ih!
Kako ste došli do ovoga?
Pa…
-Riže k'o u bajci! -Uh…
Blizu je isteka roka.
Ovom je istekao rok ali sigurno je još dobro!
Kepeče, ti probaj.
-Molim? -Reina!
-Nije li ono bila Narahara? -Jest.
Nije li već bila srušena kad smo bili četvrti razred?
Zar je i ona otplavljena?
Natsume, je li ti noga dobro? Krvari.
Ma malo sam se spotakla, ali dobro sam! Dobro sam!
Drago mi je. Natsume, baš si kul.
Hrabra si! Zar ne, Reina?
Molim? Ne pitaj mene!
Sigurno je Kumagaya sve odradio!
Ne, ja…
Da, sve možemo zahvaliti Kosukeu.
O, znači pomirili ste se!
Ne, nije da smo se pomirili ili takvo što…
Kosuke.
Kumagaya!
Kumagaya, dođi k meni. Zaboravi na nju.
Reina!
Natsume, i ti si dobro, zar ne?
Kosuke, dođi u ovu sobu.
Pa dobro.
Ah da! Kosuke, otkrili smo nešto veliko!
Našli smo ga malo prije! Vidiš zar ne?
Imate pravo, vide se vodotornjevi! To je naš grad!
Je l' da?
Ozbiljno?
Dolazimo kući.
Ako samo nastavimo ovim putom, sigurno.
Tako treba!
Opa! Padamo!
Ajme, što je ovo?
Ne mogu disati!
Čini li vam se da Kumagaya pomalo zaudara?
Molim?
-Grad nije nestao. -Valjda mi se roditelji ne ljute.
Bilo bi lijepo da ih možemo utješiti.
K-Kosuke!
Molim?
Kosuke, izvoli.
Ti…
Ovo je djed Yasuji namijenio tebi.
Molim?
Dogovarali smo se da će tvoj rođendanski poklon biti iznenađenje.
Moj rođendan… Misliš onaj dan?
Da, ovo oduvijek želiš, zar ne?
Dakle vi ste to planirali zajedno.
To ti je trebala biti draga uspomena,
ali ja sam vam stala na put.
A nisam čak ni obitelj.
Oprosti mi.
Nemoj se ispričavati.
Ha?
Ja sam… Ja sam više…
Onaj put…
Kosuke?
Ne! Ne znam! Nije ništa!
Hej, čekaj!
Sad si ga trebao prihvatiti!
Stani Kosuke!
DANI NA PUČINI
NATSUME 11 KOSUKE 11
Što? Uvijek ste bili zajedno, ali ne želiš spavati s Natsume?
Tad smo još bili u nižim razredima!
Kumagaya, gdje ćeš spavati?
Još razmišljam.
Onda možeš spavati ovdje…
Idem piškiti.
Hej, zatvori vrata.
Što je bilo?
Moram piškiti!
Aha.
Nikad nisam mislio da će doći dan kad ćemo jesti travu.
Koliko još dugo moramo jesti ove majušne obroke?
Reina, bolje spriječiti nego liječiti.
Ha?
Misliš „bolje ne vuci vraga za rep“?
Koji je to vrag? Zar to nije isto?
Noppo… Što si ti, pobogu?
Kako to misliš, Kosuke?
Vidio sam ti ruku jučer.
Nešto je raslo.
Raslo?
Rekao si da si davno ovdje živio,
ali i ja sam živio u ovom stanu. Dakle znao bih da si ovdje.
Posebice kad si tako visok s takvim hlačicama.
Kosuke, ne komentiraj stil drugih ljudi.
Oduvijek sam u ovom stanu.
Oduvijek?
Otkad je zgrada izgrađena.
Mnogi su ljudi dolazili ovamo, dobivali bebe,
pa je na ovom mjestu uvijek bilo puno djece.
Ali malo po malo, svi su otišli.
A ja sam ga nastavio čuvati.
Čekaj, ne shvaćam što govoriš!
Koliko godina ti im…
Č-č-čudovišna biljka u ljudskom obličju!
Tako je, duh! Noppo je duh ovog stana!
Ti se šališ.
-Reina! -Nemoj nas ubiti!
Gade jedan!
Ti! Ne znam jesi li duh ili što si,
ali znaš što se događa, zar ne?
Zašto smo ovdje na pučini? Ha?
Ja… ja samo znam za sebe.
Žao mi je.
Sigurno? Možda si ti kriv…
Kosuke, Noppo zaista ne zna.
Noppo nije kriv.
Osim toga, on je jedan od nas i sve dosad smo živjeli zajedno.
On je jedan od nas? Jesi li ti to zaista rekla?
Ha?
To nije normalno! To je čudovište!
Nemoj to tako…
Da ne spominjem kako „živimo zajedno“? Ti misliš da se igramo?
Valjda nisi zaboravila da smo tvojom krivnjom završili ovdje,
jer si se zaključala u ovaj oronuli stan!
Ti si za ovo kriva.
Samo zato što ćemo možda uskoro kući ne znači da sam ti oprostila!
Kako to misliš „živjeti zajedno“?
-Ovo je grozno, ovako prljavo mj… -Reina!
Ne govori takve stvari!
Boli li te?
Zapravo, možda se ne bojim.
Noppo je velik… ali mislim da je pozitivac.
Zaboga…
Koji vrag? A što je sa mnom?
I Yuzuru je pozitivac!
Ja se bojim strašnih stvari, ali Noppo ti imaš blage oči.
Noppo nije negativac.
Da, svi smo mi isti. Zar ne?
Da.
Kosuke.
Zaista ništa ne znaš?
Žao mi je.
Dosta je tajni, važi?
U redu, jedimo!
-Moja rižina okruglica! -Jedi! Nisu prošle tri sekunde!
Da je skuham?
-Da. -Divljak.
Što ti gledaš?
Daj da vidim!
Ulovi me!
Nema trčanja po bolnici!
Ispričavamo se!
Danas ti je rođendan, zar ne? Možda nešto dobiješ od djeda Yasujija.
Što je to? Sigurno ti i djed nešto kujete.
To je tajna.
Bila si potpuno izbezumljena prije, a sad si savršeno dobro.
Znam da će djed Yasuji biti dobro! Kosuke, i ti si bio izbezumljen!
Začepi! Kladim se da si još izbezum…
Ma šuti.
YASUJI KUMAGAYA
Ipak si još izbezumljena.
On ti ionako nije djed pa se nemaš što bojati.
To je točno. Ipak je on tvoj djed.
Moj…
H-hej, Natsume?
Kosuke!
Djede.
-Ispričaj joj se. -Ha?
Brzo! Ispričaj joj se!
Kosuke.
Natsume.
To nije moguće!
Imaš li dragih uspomena s tim plišancem?
Da.
Kad sam bila mala, djed Yasuji mi ga je kupio.
Stvarno sam ga željela, ali nisam se htjela nametati.
Ne znam kako je saznao, ali kupio mi ga je za rođendan.
Djed Yasuji me uvijek nastojao iznenaditi.
Zato je ovo moje blago.
Natsume, ti stvarno voliš djeda Yasujija.
Da.
On mi je bio poput oca, mislim.
To je pomalo čudno kad je nekomu drugom bio djed, zar ne?
Sad bih već bila u Florilandu s mamom i tatom.
Reina, ti zaista voliš zabavne parkove, zar ne?
Želiš reći da sam djetinjasta, ha?
Pa, zašto ne? Sve su moje uspomene od tamo.
To je vjerojatno jednako tako.
Ha?
Za Natsume,
mislim da je ovo to drago mjesto uz koje veže sve svoje uspomene.
Mora da se šališ. Nije za nas.
Nego, želim ti se ispričati, Reina.
Ha? Što?
Samo se hvastam, znaš?
Uvijek se krijem iza tebe jer se bez zadrške bacaš u akciju.
Bez zadrške?
Žao mi je što sam sve ono rekla. Poradit ću na tome.
Juri.
Zavjetujmo se da ćemo zajedno doći kući. I… odvest ću te na Floridu.
Važi!
Joj, kad ćemo doći kući?
Približava li nam se taj grad zaista?
Tako sam gladan! Tako sam gladan!
100 Big Macova i deset nuggetsa! Happy Meal nije dovoljan!
Od toga ćemo još više ogladnjeti.
Umukni kepeče! Probudio si me!
Kosuke, zar još nismo stigli?
Ne, oblačno je i ne mogu vidjeti.
Što?
Što je to?
Hej, ekipo!
Stigli smo?
Što, stvarno?
Tako brzo?
Što? Gdje?
Ono!
Ha? To nije grad!
Što? Ajme.
Što je to?
Je li McDonald's?
Nije moguće… Izgleda staro.
-Robna kuća. -Ha?
Hej, što nije u redu?
Kosuke, zar ne ide na nas? To je kao kad je došla Narahara.
Da.
-Probat ću otići do nje. -Što?
Ponestaje nam i hrane, zar ne? Ovaj put ću to napraviti kako treba.
I ja.
I ja želim ići.
I ja.
To je zabavni park na krovu.
Ovdje Taishi na krovu zgrade! Ljudi, požurite!
Dobro. Ako se nešto dogodi, zovi nas.
Čuli ste. Ne možemo ostati dugo, dobro?
Hej, Natsume!
Ha?
Što je bilo? Je li se nešto dogodilo?
Ne, dobro sam. Idemo!
Dobro.
Mislila sam da ćemo nešto pronaći ovdje, ali…
Previše je oronulo.
Na onoj strani?
Ništa.
-Ovo. -Ha?
FESTIVAL ZAHVALE 2016.
Prije šest godina?
Nema šanse…
Samo trenutak!
Što ne valja?
Samo čekajte…
Što? Misliš opet?
Ima li koga?
Hej! Moramo požuriti!
Hej, čekaj! Ha?
Ovo je…
Ha? Što je ovo?
Natsume!
Hej, kamo si otišla? Opa!
Našao sam te!
Hej, je li netko bio ovdje?
Ako nije, brzo idemo!
Ha?
Što se događa? Čudno se ponašaš. Hej!
Ja sam… mrzila ovo mjesto.
Ha?
ZEMLJA IGRAČAKA
Kad sam bila mala došli smo kupiti rođendanski poklon,
ali moji su se roditelji ovdje posvađali.
Na kraju nisam ništa dobila.
Ali zaboravila sam to.
Žao mi je. Idemo!
Kosuke! Odgovori ako me čuješ!
Što? Što je bilo, Taishi?
Napokon te čujem! Hej, požurite!
Što?
Taishi, što se ondje zbiva?
Kosuke, ovaj put će se vaša strana sudariti s našom!
-Nije li to loše? -Sudarit ćemo se!
Kako bilo, idemo unutra!
Ovo nije dobro!
Ajme meni!
Sudarit ćemo se!
Ovo je loše! Ulazi voda!
Natsume, jesi li dobro?
Jesam.
Noppo, kako si ti?
Dobro sam.
-Brzo izađimo! -Da.
Što je ovo? Nije li to dijete?
Kvragu!
Natsume, nemamo vremena, idemo!
Natsume!
-Ajme! Ovo je strašno! -Yuzuru!
Povuci nas onamo!
-Kosuke! U redu je! -Yuzuru!
I ja ću pomoći!
D-dobro!
O, Taishi!
Gledaj onamo!
-Taishi? -Upomoć!
-Taishi! -Pomognite mi!
Idem ja!
Juri! I ja!
Spasite Taishija!
-Joj… -Jesi li dobro?
Da, dobro sam!
Taishi!
Juri!
Sad ćeš biti dobro!
-Što to radite? -Reina!
Na moj znak!
D-dobro!
Sad, vuci!
Hvala nebesima.
Praviš nam probleme…
Juri, Reina, hvala vam, stvarno!
O, hej. Joj!
U redu je, dopusti meni.
Ha?
Hej, Juri!
Juri!
-To je Juri! -Što?
Juri!
Yuzuru, mi ćemo joj pomoći! Prebaci nas onamo!
Može!
Juri, dolazim ti u pomoć!
Juri, drži se!
Juri!
Natsume!
Kosuke! Natsume!
Juri…
Noppo!
Probudi se…
Juri.
Joj!
Hej, što to radiš?
Žao mi je.
Ne diraj je!
Ti! Ti si kriva što se ovo dogodilo!
Molim?
Što ćeš učiniti ako Juri ovako umre?
Čekaj, Reina! Da je Natsume nije spasila, Juri je mogla otplaviti…
Nije me briga!
Juri… Juri mi je najbolja prijateljica! Ali ti…
Ž-žao mi je.
Na rubu sam živaca! Vjerojatno se više ne možemo vratiti!
Svi ćemo umrijeti!
Prestani!
Reina… prestani… molim te.
Donijela sam hranu.
Je li ti stopalo dobro?
Ja sam kriva. Žao mi je.
Ha?
Znam da si to ti Kosuke! Što to radiš? Gubi se!
Čekaj malo! Htio sam doći i poslušati tvoju priču.
Ha? Ne uzimaj ljudima drage stvari bez pitanja!
Bože, stvarno si blesav!
Od malih si mi nogu poput mlađega brata.
Kad bi se durio, djed Yasuji bi ti kupio štogod želiš.
Hej.
-Nikad nisam mogla biti kao ti, Kosuke… -Hej!
Što je?
Ti…
zvučiš kao da se pretvaraš.
Molim?
Znam da si plakala.
Ne, nisam.
Nemoj to držati u sebi. Zato sam te došao poslušati.
Ja… Ja sam…
zapravo plačljivica.
Znaš to, zar ne? Moja je obitelj bila grozna…
pa sam stalno plakala.
Ali…
Koliko god ja plakala,
ništa se nije mijenjalo i sve se raspalo.
Zato sam se tad suzdržavala od bilo kakvih zahtjeva.
Mislila sam da će tako biti lakše.
Ali…
kad je odlučeno da ću doći u stan i djed Yasuji me prihvatio,
mislim da sam bila istinski sretna.
Jer sam imala osjećaj prave obitelji.
Kažite: „Ptičica!“
-Osim toga… -Čemu to, Natsume?
Mogla sam razgovarati o svemu…
i bilo mi je dozvoljeno plakati.
Nikad nisam mislila da će me to toliko usrećiti.
Ali djed Yasuji je umro.
Stan je nestao i sve se ponovno raspalo.
Što sam više mislila kako mrzim oproštaje, to mi je teže bilo…
Ali i da sam svojoj mami to spomenula, ona ništa ne bi mogla.
Zato nisam imala drugoga izbora nego doći ovamo.
Oprosti. Nisam te htjela uznemiravati, Kosuke.
Ja sam kriva jer sam bila tako potištena.
To nije istina.
Ja sam kriva što sam sve vas dovukla ovamo,
i sad samo ovako govorim o svemu. Grozna sam.
To što se dogodilo Juri isto je moja krivica.
Ja sam još gori.
Molim? Nemoj…
Ne, znao sam da si potištena,
ali ništa nisam mogao učiniti!
Osim toga, sve sam ono izrekao… i povrijedio te.
Taj maleni… kad mi ga je djed Yasuji darovao, zapravo ga nisam voljela.
Ha?
Jer mi je budio loše spomene.
Ali kad sam se igrala s tobom, taj je maleni uvijek bio s nama,
i zato mi je postao dragocjen.
Zahvaljujući tebi, Kosuke.
Ne, ne samo to.
Išli smo u školu zajedno, i zajedno igrali nogomet …
Sve je to bilo zabavno.
Već mi je i zbog toga drago što sam bila s tobom, Kosuke.
Dobro! Kraj priče.
Sad sam dobro.
Sama ću se pobrinuti za svoje probleme.
Mogla bi se… više osloniti na druge…
Ipak, hvala ti. Premda sam malo previše pričala.
Kosuke.
Hajdemo zajedno kući!
Ja… ja ću…
Ha?
Što je to bilo?
Kosuke, pogledaj dolje!
Što je ovo?
Što se to čulo?
Ajme!
Ovo je gore od robne kuće!
Kosuke, nebo!
Nije li ovo…
Mliječna staza?
Je li ovo svjetlo…
Hej, Kosuke?
Prošlo je dovoljno vremena. Hoćemo li ubrzo stići do grada?
Hoćemo li se stvarno uspjeti vratiti?
Ljudi!
-Budite se! -Što se dogodilo?
D-dolje! Dolje ima vode!
Nije moguće!
Kad smo se sudarili sigurno je nastala rupa. Što ćemo?
Možda trebamo otići odavde.
Ne…
Okupi sve!
D-dobro!
Noppo je nestao?
U ovakvom trenutku…
Koja mustra… zar još nešto taji?
Eno ga!
Noppo! Drago mi je da si dobro! Moramo požuriti!
Noppo… Reci nam sve što znaš.
Ova zgrada tone. Neće doći do grada.
Više ne znamo što nam je činiti. Ima li neki drugi izlaz?
Noppo…
Nisam mogao ostaviti Natsume potpuno samu…
u ovom stanu koji su svi napustili.
Ni Kosukea.
Ha?
Sve ovo vrijeme čuvam vas dvoje.
Ja sam dio ovoga stana.
Ovo je jedino mjesto kojemu pripadam.
Zato sam uvijek bio s vama dvoma.
Ona slika vas dvoje kako se bezbrižno smijete.
Nije mi izlazila iz glave.
Kad ste oboje otišli, shvatio sam.
ZABRANJEN PROLAZ
Mislim da sam zaista volio gledati vas kako se smiješite.
I zato…
Ovaj je ocean vjerojatno mjesto na koje sam trebao doći samo ja.
Mislim… da sam ja taj koji vas je sve ovamo doveo.
Ha? Kako to misliš?
Doveo nas ovamo?
Sigurno se šališ. Što sad kaniš učiniti?
Reina… N-Noppo--
Daj… umukni!
Reina!
Zašto si nas uvukao u ovo?
Hej! Objasni mi!
Reina…
Kako se možemo vratiti?
Žao mi je. Ni ja ne znam kako se vratiti.
Oprosti nam već jednom. Sve ću u činiti… molim te.
Reina!
Juri!
Bože, mislila sam da si umrla!
Nemoj dramatizirati. Dobro sam, uspjela sam se sama uspeti.
Jesi li stvarno sigurna?
Oprosti mi, Juri!
-Juri! -Reina…
Tako mi je drago! Jesi li dobro?
Jesam.
Nemoj plakati, Reina. Idemo zajedno na Floridu, zar ne?
Da… ali sad…
Ne brini se. Ako smo zajedno, uspjet ćemo doći kući!
-Ja sam kriv, Juri! -Nisi ni najmanje.
-Dobro sam. -I ja! Žao mi je, Juri!
-U redu je, ne zamaraj se time, Natsume. -Tako mi je drago, Juri!
Reci nam, molim te. Zaista ne znaš kako doći kući?
Žao mi je.
Trebali biste požuriti i otploviti odavde na splavi.
Nemojte se više brinuti zbog mene.
-Prepuštam to tebi. -Dobro.
Idemo po sljedeći.
Da.
Jesu li gotovi?
Još samo malo.
Natsume, jesu li gotovi?
O, da.
Natsume?
Noppo će se isto ukrcati na splav, zar ne?
A za sve je ovo on odgovoran?
Ne možemo ga samo tako ostaviti.
Ako zgrada potone i Noppo će umrijeti!
On nije čovjek, zar ne? Neće!
Ali…
A što ako se ne možemo vratiti zato što smo s njim?
Što?
Zato što je on taj koji nas je dovukao ovamo.
Ne znaš to zasigurno.
Samo već jednom prestani.
Hej, Kosuke, Noppo je uvijek bio uz nas.
Ne samo sad, odavno je s nama!
Normalno je da ga ne mogu jednostavno ostaviti.
Ti ozbiljno…
Ako se ne možemo zajedno vratiti, ne želim otići odavde.
Hej, što to…
Ne govori to!
To ne znači da ti trebaš umrijeti s njim!
Prestani s tim svojim cmoljenjem!
Istina…
Opet previše analiziram, zar ne?
Čekaj malo! Shvaćam što je Reina htjela reći, ali…
Ali! Makar morali ostaviti Noppa ovdje kako bismo se mogli vratiti kući,
to… to nije u redu!
To je preokrutno.
Nisam ni ja to rekla zato što to želim!
Da, mislim da je svađa trenutno najgore što možemo učiniti.
Nije sigurno da je ovo Noppova krivnja.
Ali…
Ja sam uz tebe, Reina.
Ekipo, oprostite.
Sad nije vrijeme za razmišljanje. Pobjegnimo svi zajedno.
Hej, je li to…
Sad se svi mogu ukrcati, zar ne?
Imamo li dovoljno vremena?
Ne brini se, ja ću to obaviti.
Natsume, glede onoga ranije… ovaj.
Ne, meni je žao.
Više ništa neću reći.
Natsume…
Što? U vodi smo!
-Svi požurite! -Noppo!
-Soba je nakošena. -Što je ovo?
Splav?
-Samo još malo! -Naše stvari?
Još ih ima.
Požurimo i završimo!
Kosuke!
Splav je spremna za pokret!
Dobro, ovo je zadnje!
Požuri i dođi!
Odmah dolazim!
Što? Hej, budalo jedna!
Još si ovdje? Krenimo već jednom!
soba djeda Yasujija…
Ne, dobro sam.
Idemo, Kosuke!
-Noppo! -Noppo!
Ne možeš umrijeti na ovakvom mjestu!
Brzo!
Požuri se!
Je li sve gotovo?
Spremni smo za polazak!
Hajde, Noppo!
Noppo, brzo se ukrcaj!
Noppo!
Noppo, zašto?
Ja ću ostati u stanu.
Dakle, žao mi je.
Ja… ne želim…
još… oproštaja!
Čekaj!
Natsume!
Natsume! Budalo jedna!
Vrati se, Natsume!
Ne! To nije pametno!
Kvragu!
-Kumagaya! -Taishi!
-Veslat ćemo natrag! -Da!
Vrati se!
Natsume!
Noppo!
Ne bi trebala biti tu!
Noppo, požuri se!
Natsume!
Ne možemo natrag!
Kumagaya, vrati se!
Reina, uže! Idem ja!
Rekao si da ćemo se vratiti kući zajedno…
Zašto si otišao? Idiote!
Kosuke!
-Povucite nas! -Natsume je…
Ne! Moramo natrag!
Natsume!
Noppo, ne brini se! Još možemo uspjeti!
Noppo?
Ne… Ne možeš i ti ovo raditi! Samo zaboravi na mene!
Ne, ne mogu!
Ne mogu te samo ostaviti ovdje! Vjerojatno postoji još neki način!
Usto, sigurno ćemo prebroditi ovu oluju!
Sigurno možemo zajedno kući!
Vrati se…
Nema svrhe.
Nemoguće je.
Kvragu.
Kvragu!
Natsume…
Što da… Što da učinim?
Ocean svijetli!
Što je ovo?
Krećemo se!
Što se događa?
Ne vraćamo li se onamo odakle smo došli?
Što?
Mama… svi…
Možemo se vratiti kući, zar ne?
Da.
Taishi, mi smo…
Da.
Ha?
Natsume…
Čak i da odemo kući ovako, ona neće biti ondje.
Natsume!
Dođi ovamo!
Natsume!
Hej.
Čekaj! Zašto ideš tim putem?
Rekla si da ćemo zajedno kući!
Natsume!
Ne!
Idemo! Natsume!
Kumagaya!
-Ne idi! -Kosuke!
Natsume!
Zekan?
Ne želim ovo. Ne mogu ovako otići kući.
Kunem se, reći ću toj budali. Kunem se…
Što je to?
Nije li ovo…
YASHIMA
Samo sam želio da se ponovo smiješ, Natsume.
To je sve.
A-ali…
A pretvorilo se u ovo.
Ubrzo će proći oluja, ne brini se.
Kad se ne bih vratila… što bi moja mama učinila.
Sigurno bi joj to bilo lakše.
Tako je.
Ja sam razlog… zbog kojeg su se svi razišli.
I Kosuke… zbog moje sebičnosti…
BOLNICA KAMONOMIYA
…nije se mogao oprostiti od djeda Yasujiija.
Cijelo se ovo vrijeme namećem tuđoj obitelji.
YASUJI KUMAGAYA
Zato što ja…
Bolje je…
da samo nestanem.
Ali…
Bojim se.
Hej!
Natsume!
Natsume! Noppo!
Natsume!
Dobro je! Povezano je, Kosuke!
Dobro dodavanje!
Kosuke!
Krećem!
Zašto si došao?
Miči se!
Što kaniš učiniti?
Panoramski kotač povlačit će ovu žicu!
Dobro je! Povezano je!
-Uspio je, Taishi! -Kosuke!
Kumagaya!
Reina!
Oprosti.
Sjećam te se.
Uvijek si dolazila sa svojim ocem, zar ne?
Kreći!
Idiote! Zašto si to učinio?
Nisam tražila da me dođeš spašavati! Ja…
Bila sam dobro!
Stalno ponavljaš: „Dobro sam, dobro sam!“ Koliko još dugo misliš lagati?
-To nije laž! -Samo zaveži!
Zašto si došao? Sad će svi umrijeti!
Zato što si se ti zaključala ovdje!
Ipak mrzim ovaj stari oronuli stan!
Podsjeća me kako si se skrivala i plakala dok sam se ja pravio da ne primjećujem!
I zbog toga mi dođe da se ošamarim!
I rekao sam da nisi dio moje obitelji, ali zapravo itekako jesi!
Nisi se miješala u tuđe živote!
Ovo je zaista i tvoj dom! Ali sad ga moramo ostaviti za sobom!
Jer se inače nećemo moći zajedno vratiti kući!
Više nego s Noppom
želim ostati zajedno s tobom!
Oprosti mi, Kosuke.
I ja želim ostati s tobom, Kosuke. I ja želim kući!
Ali… kako nam je krenulo…
Ne brini se! Budemo li zajedno, sigurno se možemo vratiti!
Jednom kad ti dodam, što moraš učiniti?
Ima samo jedna stvar.
Sjećaš li se koliko smo vježbali?
Pucati.
Tako je! To je posao dvaju napadača!
Da.
Hej, Noppo. Ti ćeš s nama kući!
Jesi li razumio?
Da.
Prebrodit ćemo ovu oluju!
Evo ga!
Izvlači ih van!
Tako treba!
Kosuke, upalilo je!
Gle, sve se može kad se hoće!
Opa! Ovo je potpuno upetljano!
Ovaj kabel pruža se duž kabina sve do stana.
Ako se ova žica prekine,
nećemo moći spasiti tu djecu!
Svi…
Zavezan je!
I s ove strane!
Zavezat ću još jedan!
Hvala ti! Ovaj ćemo staviti zadnji!
-Stalo je. -Uspjeli smo!
-Ja ću pomoći! Bez brige! -Opasno je!
Što se dogodilo?
-Ova stvar! -T-ti!
Definitivno se svi vraćamo kući zajedno!
Sve ću vas počastiti maminim kroketima kad se vratimo!
I ja!
Želim igrati Smash Bros. sa svima!
I ja! Idem na Floridu s Kumagayom!
I sa mnom, zar ne?
Juri!
Spasimo ih zajedno!
Svi vi…
Idemo!
Osnovna škola Kamo, uprite!
O ne! Razdvajamo se!
Ne!
To je opasno!
Ako pustim, Kumagaya će…
Reina!
Jesi li dobro?
Ne brini se zbog mene.
O ne!
Počinje se vrtjeti!
Stani!
Nemoj se okretati!
Kvragu!
Taishi!
Nije moguće…
Povući ću te gore!
Natsume!
Kosuke!
Samo pričekaj! Ja ću…
Kvragu! Jesi li dobro?
Rekla sam da sam dobro! Ovo nije ništa!
Ti…
Čvrsto drži Natsume!
Natsume, hajde, daj i drugu ruku!
Nemoj opet pretjerivati i osamljivati se!
Ako postanem jedini napadač, a ti me zbog toga zamrziš, neće me biti briga!
To bi ti bilo nemoguće samom, Kosuke!
Ako ti ja ne asistiram, ne možeš ni dodavati!
-Usudi se to ponoviti! -Joj!
Bit ćemo dobro, u redu?
Kosuke, znam da si i ti uplašen.
Ha? N-ne, nisam ti mala…
Natsume… Kosuke…
Ja sam ih zadržavao…
i došlo je do ovoga.
Nije me briga što se više ne možemo vratiti u to doba.
Nije me briga što će biti sa mnom.
Ali ovo dvoje, Natsume i Kosuke…
su živi!
Želim da žive
i nastave se smiješiti!
Gdje smo mi?
Oluja je prošla.
Jesmo li preživjeli?
Jesmo.
Super!
Tako mi je drago, stvarno!
-Pravio si se kul. -Tako sam se bojao!
Kosuke, koji si ti papak!
Umukni!
To je otok.
Nije bio naš grad.
-Da. -Hej!
Hej!
-Kosuke! -Kumagaya!
YASHIMA
Ovaj.
Što je bilo?
Yashima…
je bio prvi zabavni park u koji me tata vodio.
Na ovom sam se kotaču puno puta vozila.
Da.
Obožavala sam to.
Jesi.
Reina.
Reina, trebamo poći.
O. Da, ali…
Bila si tatina curica i plačljivica, ali dobro si ispala.
Da, trudila sam se.
Sad moraš ići.
Da.
Hvala ti što si ovdje provela puno vremena i što si voljela ovo mjesto!
Hvala ti.
Hvala ti!
Zbogom!
Ajme.
Tako je lijepo.
Molim? Netko je ondje!
Što? Imaš pravo. Hej!
Gleda prema nama! Iskrcajmo se!
Da.
I ja ću!
Nemojte.
Ha?
Samo ja mogu dalje.
Molim? Ali svi se iskrcavaju.
Kako to?
Sad shvaćam.
Ja i ta djeca smo isti.
Ovo je mjesto na koje se vraćamo.
Ako pođete s nama, nećete se moći vratiti kući.
To je razlog zašto
ne mogu s vama.
Žao mi je.
Natsume?
Onda se sad opraštamo.
Ti…
Baš si prava plačljivica.
Sigurno se bojiš da se nećemo vratiti kući. Ne brini se, bud…
Ma, nije to! Niti ja plačem!
Baš kad sam se trudila da…
Evo te opet! Svrab me hvata od tebe!
Nisam se mogla ni okupati!
Tako je! Baš smrdiš!
Baš si zloban!
-I ti smrdiš! -Umukni!
Natsume bi sad trebala biti dobro, zar ne Kosuke?
Hej, nemoj sad i ti, Noppo…
Što je to?
Nije li to isti onaj sjaj otprije?
Ne brinite se. Ovi će vas malci sve odvesti natrag.
Ovi malci?
Noppo!
Kreće se!
Noppo!
Vidimo se, Noppo!
Pazi na sebe!
Zbogom, Noppo!
Bit ću dobro! Bit ću s Kosukeom!
Genijalno!
Hej, gdje je ono dvoje?
Eno ih.
Dakle stvarno se sad vraćamo kući?
Natsume?
Lijepo je.
-Natsume! -Ovo je tvoj dom.
Dobro došli.
Kosuke, Natsume.
Djede Yasuji…
Djede…
Evo.
-Natsume! -Kosuke
Idemo zajedno kući, Kosuke.
Dobro, Natsume!
Bokić.
Natsume?
Natsume!
Gdje si bila? Tako sam se zabrinula! Hvala nebesima!
Jesi li dobro? Jesi li se ozlijedila?
Natsume?
Je li u redu da ostanem s tobom, mama?
Naravno! Ti si moja mila kći!
Mogu li biti mala kad sam s tobom?
Naravno da možeš! Žao mi je…
Možeš biti mala koliko god želiš.
Onda mama…
Dosta je naručivanja hrane.
Ha? Što?
Zajedno ćemo praviti večeru, mama.
Dobro došla kući, Natsume.
Prije otprilike 60 godina izgrađen je kompleks Kamonomiya.
Ponekad ga zovu ukleto naselje ali ipak je nekima dom.
To je bio moj i Natsumin dragi dom.
LJETNI FESTIVAL
Puno smo vremena proveli zajedno, ali rekao sam joj nešto strašno.
I na koncu se nisam mogao ispričati.
Čak ni kad mi je djed rekao da to učinim…
Oprosti.
Kad smo stigli natrag, sve se opet vratilo u normalu.
ČOKOLADA FLORIDA
I dalje nam nije jasno što se tada zapravo dogodilo.
Sve je u magli.
Baš kao što je Natsume rekla, pitam se je li sve bio san.
Ali… nije moguće.
Ono što se dogodilo u tom stanu bilo je stvarno.
Sad mogu ovako razgovarati s Natsume zbog svega što se ondje zbilo.
Djede.
Naš je dom bio fantastičan dom.
Zato s Natsume…
Hvala.
Kosuke, govoriš li to meni?
Bože! Uplašili ste me! Jeste li vas dvoje dobro?
Prijevod titlova: Ksenija Švarc