Zlatíčka, vracím se na Netflix!
Život mě zavál do další nové země.
Vítejte v Saúdské Arábii, Georgino Rodríguez!
S rodinou teď bydlíme v Saúdské Arábii.
Ty jsi bláznivá!
A nový fotbalový klub nás přivítal s velkou láskou.
Kromě toho jsem dostala možnost
účastnit se světových sportovních a módních akcí.
A potkat úžasné lidi, o čemž se mi ani nesnilo.
60 % mých modelek jde přehlídku poprvé v životě.
Jsem nervózní, ale jenom tajně.
Splnila jsem si jeden z celoživotních snů.
O své přítomnosti rozhoduju já.
A to, co dělám, miluju.
Georgina!
Budu v další kampani pro Guess.
- Jsme připraveni do práce? - Jsem pořád připravená.
To, co dělám, dělám s vášní.
- Na zdraví! - Hurá!
Svou budoucnost si tvořím já.
Další letošní splněný sen.
Dům na pláži. Vila Perla.
Nádhera.
Moje oči mluví samy za sebe.
Cítím se inspirovaná a inspirující.
Jsem nezastavitelná žena.
A mám štěstí.
Jmenuji se Georgina.
JMENUJI SE GEORGINA
RONALDO MÁ SMLOUVU V AL-NASSR DO ČERVNA 2025
SMLOUVA NA 200 MILIONŮ EURO S AL-NASSR
CRISTIANO NASTOUPÍ ZA AL-NASSR NA DVĚ A PŮL SEZÓNY
RONALDO U AL-NASSR DO ČERVNA 2025
NOVÝ HRÁČ KLUBU AL-NASSR
2. LEDNA 2023
RIJÁD SAÚDSKÁ ARÁBIE
Cris řekl, že přejde do Al-Nassr,
a mně se ulevilo, protože jsem chtěla pryč z Manchesteru.
Věděla jsem, že nás čeká něco skvělého. Byli jsme motivovaní.
Byla jsem šťastná, že půjdeme do Arábie.
Neměli jsme dům a seběhlo se to rychle, takže jsme měsíc bydleli v hotelu.
Měla jsem lepší a horší chvilky,
protože jsme ještě nikdy nebydleli v hotelu tak dlouho.
Některé dny člověk nemá na nikoho náladu, ale nejdůležitější je nadšení.
A lidé nám to tu velmi usnadnili.
3. LEDNA 2023
VÍTEJ, RONALDO
V den Crisova představení
jsem ráno všechno vybalila a zvolila si look.
Trochu jsem si ztmavila vlasy.
Oblečení dětí a Cristiana jsem poslala vyžehlit.
Crisovi jsem nechala koupit košile, protože si nepřivezl bílou.
Ne, to já zapomněla na košile a boty.
Někdo musel koupit košile a boty.
Poslední dobou, když Crisovi balím, tak vždy zapomenu boty.
Říkám: „Vezmi si šedý oblek a bílou košili.“
Šli jsme na stadion.
Crisi. Cristiano. Jseš skvělej. Jednička!
Cristiano Ronaldo!
Dámy a pánové,
Cristiano Ronaldo!
Už jsem byla na hřišti, když vyhrál Ligu mistrů v Cardiffu.
A na předávání pohárů Realu Madrid po vítězství v LaLiga a Lize mistrů.
Jenže tam se všechny oči neupíraly jen na nás,
protože tam byli všichni hráči s rodinami a s trofejemi.
A nyní, dámy a pánové,
na hřišti s potěšením vítáme Cristianovu rodinu!
Vítejte v Saúdské Arábii,
Georgino Rodríguez, Cristiano Júniore,
Mateo, Evo, Alano a maličká Bello.
Tentokrát jsem skutečně cítila, že se celý stadion dívá na nás.
Poprvé jsme na hřiště vzali všechny děti.
Byla jsem nervózní, protože jsem nevěděla, jak zareagují.
Pro mě to bylo těžké, protože na to nejsem zvyklá, a byla jsem nervózní.
Ale při pomyšlení na děti jsem byla tak nervózní, že jsem nemohla ani jíst.
Jen si to představte, já a nemám chuť k jídlu.
Pojďte, krásky.
Zaplavila mě vlna adrenalinu.
Bylo to neskutečné. Cítit to, co cítí hráči.
Každý pohled upřený na tebe.
Já i moje rodina
vám všem chceme poděkovat za vaši podporu a za vaše přivítání.
A dáme do toho maximum. Díky všem!
Eva, Alana ani Mateo na hřišti nikdy nebyli,
takže jsem byla strašně nervózní.
Ale stejně jsem si dokázala vychutnat to vřelé přijetí,
kterého se nám od fanoušků Al-Nassr dostalo.
Šla jsem hledat dům.
Jeden se mi hned zalíbil. Teď v něm žijeme.
Měli jsme velkou radost, že tu jsme, a byli jsme vděční Bohu a životu.
Mé dny v Rijádu jsou opravdu nabité a plné štěstí.
Upřímně řečeno, den nemá dost hodin.
Probudím se a dám si kafe s Cristianem. On pak jde na trénink a já jdu cvičit.
Něco vám povím. Jsem fit, ale pořád mám špeky.
Připravím věci do práce a do domácnosti.
Občas potřebuju být sama.
V těch chvílích dostávám ty nejlepší nápady.
Jsem s Bellou a rychle si něco zobnu, než jedu pro děti do školy.
Škola!
Mateo! Pozor. Jede auto.
Vzal jsem si kopačky…
- Pozor, Evo. - …abych hrál skvěle.
A dal jsem dva góly!
Dejte mi batohy, děti. Evo, batoh.
Běž.
Ahoj!
Červená karta!
Musíte se připoutat.
Červená!
Mami, tohle jsi ještě neviděla.
Dostala jsem samolepku, protože mi šlo čtení.
Dělala jsem čísla, dělala jsem…
- Písmena a všechno. - Vážně?
A dali mi tohle.
- Mami? - Škola!
Až dorazíme domů, budeme dělat balet?
Je gymnastika a balet. Co chceš radši?
Nejdřív gymnastiku. A potom balet.
Dáš mi peníze?
To jsou rijály.
Vezmu si tyhle dvě.
- Až budeš v pokoji. - Dobře.
- Dáš si je do peněženky. - Nech si je, a až budeme doma…
- Dej je tam. - …tak mi je dáš?
Do téhle přihrádky. Ta je tvoje.
To je moje.
- Ahoj, děvčata. - Ahoj.
Ahoj!
Ať vypadá krásně. Je to jedna z největších akcí světa.
Mistrovství světa v boxu. Bude to velká věc.
Máš vybrané šaty? Nebo jdeme na líčení?
- Koukneme? - Říkám si…
Bílé boty na platformě. Lady Dior, zlato.
- A co šperky? - Z albínského krokodýla.
Tohle.
Tohle sáčko se sukní a ty hnědé šaty.
Ukaž.
V tomhle budeš vypadat skvěle, protože dneska chceš vypadat krásně, ne?
Na tom záleží.
- A vy jste stylisti, nebo vizážisti? - Cokoli je potřeba.
Musíš se cítit pohodlně. Budeš tam s partnerem. Je to pohodová noc.
Žádný stres.
Dobře, je rozhodnuto.
Tak jo. Kluci, dokončete to, protože…
Jo. My…
Trochu humoru. Natáčí nás Netflix!
SOUBOJ DRSŇÁKŮ FURY VS. NGANNOU
Georgino!
BÝVALÝ FOTBALISTA
Cristiano!
- Jak je? Rád tě vidím. - Máš se dobře?
ZÁPASNÍK UFC
- Moje žena. - Jak je, Georgino? Rád tě poznávám.
- Jsi tu sám? - Mám tady rodinu.
- Děti jsou na hotelu. - Tady v Arábii?
Za tři týdny se nám narodí miminko. Další kluk.
To bude čtvrté?
- Čtvrté, ano. Kolik máte… - My jich máme pět.
To vás doháníme. Čtvrté dítě!
Letos se uvidíme, chlape.
Upoutávka na zápas. Jo.
Ale, no tak! Buď vážnej, chlape!
- Dobře. - Tak pojď.
Výborně.
- Dobrý! Boj začíná! - Do toho!
Rád jsem tě viděl. Vypadáš skvěle. Georgino, těšilo mě.
- Možná pak přivedu ženu a děti. - Super.
Bůh ti žehnej.
Vždycky si užívám, když jdu s Cristianem někam na akci.
A sport mě baví obzvlášť.
Ty společné chvíle jsou moc příjemné.
Tady?
KREATIVNÍ ŘEDITEL, JACOB & CO
Na tom boxerském zápase dostal Cris hodinky.
Ty, co měl, si sundal a dal mi je do kabelky.
Celý večer jsem byla nervózní, protože jsem tam měla hodinky s diamanty.
Setkali jsme se s panem Tebasem,
prezidentem LaLigy.
Přišel Cristiana pozdravit.
Pak se otočil na mě: „Ahoj, Georgino.“
Prý viděl můj pořad a manželka ho má moc ráda.
Prý mají dům v Grausu a stavují se v hotelu, kde jsem dřív pracovala.
- Kdo je ta starší žena… - Paní Consuelo.
- Je úžasná. - Skvělá.
Možná jsem ji obsluhovala v Grausu.
- Možná jsem tam byla, když lyžovala. - Ano, to jsem viděl.
Kdo by čekal, když jsem v Grausu obsluhovala a uklízela pokoje,
že se za pár let setkám s prezidentem LaLigy?
- Jak to tady jde? Dobře? - Výborně.
Lidi jsou tu velmi ochotní. Chovají se k nám skvěle.
- Jsou to dobří lidé. - A milují Cristiana.
- Takže dobrý. - To jo.
Nebudu vás rušit.
- Máte toho hodně. - Těšilo mě.
Tak takový je svět. Všichni jsme nakonec propojení.
RAPPER
BÝVALÝ BOXER
BÝVALÝ FOTBALISTA
MANŽELKA TYSONA FURYHO
Byla to sranda. Paris mi řekla: „Viděla jsem tvůj pořad.“
A já na to: „A já tvůj.“
S Cristianem jsme viděli Tyson Fury: V rodinném kruhu.
Mám ji jako ženu ráda.
Hodně se s ní ztotožňuju, protože ona vždycky stojí při své lásce.
Sportovec je oddaný sportu a ona jemu. Mám ji moc ráda. Je skvělá máma.
BOXER
Do něj. Přišpendli ho!
BÝVALÝ FOTBALISTA
- Bravo! - Do toho!
Neumím si představit, kdyby Cris boxoval. Je to strašně riskantní sport.
Člověk dostane spoustu ran.
A jeden špatný zásah… Nevím. Může to být nebezpečné.
FOCENÍ PRO CHOPARD
Letos mě práce zmáhá a zároveň mě povzbuzuje,
protože mám štěstí na práci, která mě baví.
A potkávám na té cestě zajímavé lidi.
A díky nim si focení moc užívám.
Ahoj!
Ahoj, princezno.
Ahoj. Ty jsi maminčina láska.
Jsi rozkošná.
Musím říct, že Bella má velmi silnou osobnost.
Všechno má pod palcem. A klidně své sourozence tluče.
Na svůj věk je hodně bystrá.
To proto, že jde ve stopách jiných.
- Hele! - Kdo to je?
Miminko?
Krása. Jednu takovou pro holky na líčení.
Je krásné dívat se, jak rostou, a vidět každou fázi jejich vývoje
a vidět je šťastné.
- Máma včera poslala fotky. - Tvoje z dětství?
Jo, hele.
To jsi ty? Vypadáš úplně jako Bella.
Ukážu ti ty šperky. Tohle je Sport.
Z kolekce Happy Diamonds. Ty, co se hýbou.
Chci ty červené s rubíny a diamanty.
Ty červené k tomu druhému.
Červené nehty… Vánoce.
A tyhle jen s diamanty.
Je tradiční, a zároveň moderní.
AGENT, ANGELS PROJECT
To je myslím kombinace, která skvěle funguje.
Vždycky říkám, že je to taková moderní Lady Di.
Včera jsem vážila o kilo víc. Tak jsem si řekla: „To ta paruka.“
- To se nepočítá, ne? - Kolik má ta paruka?
Měla jsem 65,5 a teď mám 64 kilo.
Začneme lookem Sport v džínách.
Potřebuješ to vyfotit, ne?
Neposlali akorát náušnice.
Zaměříme se na moje ruce
a mou krásu.
- Zlato! - Zlato!
No, na mou krásu díky vlasům a nátěru.
Že jo?
Myslíš, že potřebuju ostříhat?
- Nejsou mi vidět prsa? - Ne.
Trochu na mě. Tak. Dobře.
Pak ti to ukážu a řekneš si.
Koukni na mě. Raz, dva, tři.
Krása.
Nepřeháněj to, protože pak zjistí, že…
Udělej to nenápadné.
Počkej. Něco s tím uděláme.
- Musím tam být 10:10. - Cože?
Nastav to na 10:10.
- Jo? Ale značka je tady. - Jo.
Ale musí tam být 10:10.
- Ramóne! - Ramóne!
Co?
Ručičky na hodinkách musí ukazovat 10:10.
Moment. Teď nemůžu. Mám tady hovor.
Hele. Koukej.
- Tady. - 10:10.
Tak. Ještě že tu mám svoji režisérku.
Režisérka se hodí na všechno.
- 10:10. - Ano.
Já tu uzavírám kontrakt za milion dolarů.
- Tak, ano? - Jo, perfektní.
- Výborně. - Díky.
Z Los Angeles dorazil kadeřník, který je vynikající.
Tak co jsem měl dělat?
To se vám nepoštěstí každý den.
Řekl jsem si: „Ten mě ostříhá skvěle.“
Tak jsem si tam na chvilku sedl.
Jenom na chviličku. Jsem parádník.
Bradu trochu nahoru. Tak. Nádhera.
Koukni se na mě. Dobře.
Dva. Tři.
Ušetřím si odpoledne, když se nechám ostříhat. To čekání…
A taky peníze.
- Jak si zvykáš v Arábii? - Dobře.
- Jo? - Jo.
- Můj život je všude stejný. - Já jsem žil rok v Dubaji.
- To se nedá srovnávat. - Tady a na Bali.
- Vážně? - Napůl.
Půl roku tady, půl roku na Bali.
Takže mejkap nechceš?
- Ne. - Tak fajn.
Lidi by říkali, že jsem zmalovanej jak klaun.
Nachytalas mě.
- Teda, Ramóne! - To je pokaždý.
Vážně. Až vyrostu, chci být jako ty.
Ramón je rozmařilý.
A já chápu, když moje pracovní dny využije,
aby se nechal ostříhat nebo namasírovat.
To je normální a může se to stát.
Ale je pravda, že pracujeme hodně.
Takže to beru, protože ho mám ráda a je to můj kamarád.
Měla jsem chuť na octové chipsy, tak mi je Ramón koupil.
Chodí se mnou na focení. Všechno zařizuje.
Je to můj agent. Ten nejlepší.
- Co jsi studoval, Ramóne? - Marketing.
- Dělej modela v naší agentuře. - Líbí?
V naší agentuře!
- No jasně. - Nedělej, že neslyšíš.
Jediné, co mi Ramón nechce dát, je podíl v jeho firmě.
Žije ze mě. Já jsem jeho firma. Ale to nevadí.
Víte, kdo to všechno vidí?
Hraješ si na neviňátko? Jde ti to dobře. Dokonce tak i vypadáš.
S těma tvýma modrýma očima.
Jo, ale ty mě taky ždímáš. Každý den chceš víc.
Happy Diamonds máme hotové?
- Ano. - Ano.
- Jsou tam super fotky. - Dobře.
Kdybys byl tam, kde máš být…
- Chceš je vidět? - Ne.
Zatímco se nechá stříhat a bude astrálně cestovat,
dáš mu počítač a on se podívá.
To je ten cool vánoční look?
Rozhodně. Vidím to a myslím na Vánoce.
Vánoce jsou pro mě vyčerpávající období.
Všechny značky chtějí všechno na poslední chvíli do vánočních kampaní.
Ale je hezké, když je po Vánocích a člověku se všechno povedlo.
Takže je fakt, že bych to za nic nevyměnila.
Ne. Ne tak těsně.
Není to těsné.
Ramóne! Přerušíš mi oběh.
Jsem neohrabaný, protože mám tlusté prsty.
Jo? Máš ruce jako někdo, kdo nemaká.
- Jako tajemník. - Promiň, že…
Šéf jsi tady ty. Ty jsi můj šéf.
No jasně. Všichni víme, kdo to tu má pod palcem.
Jasně, zlato. Zlato, honem!
Samozřejmě že velí ona.
Já bych velel rád, jsem panovačný. Ale ona mě nenechá.
No takže…
Nechává mě si myslet, že velím já, ale v rukou to má ona. Tak to je.
A já občas…
Že mě rozmazluje? To jo. Ale to neznamená, že tomu velím.
- Přeřídili jste ten čas? - Jo. Na 10:10.
A proč to má být na 10:10?
Všechny luxusní značky to vždycky chtějí na 10:10.
Pravidla luxusu. 10:10.
- To jsou trochu sexy Vánoce. - Vezmu si to na Silvestra.
Jo, ale…
Vezmu si to na Madeiru. Krátké. Je to ostrov. Je tam horko.
Už se tolik nehašteříme. Teď si spíš jeden druhého dobíráme.
Vzájemně jsem se přijali takoví, jací jsme.
Tyhle stoly mi dělají potíže.
Jdeme, lidi!
- Kolik je, Vane? - 10:10.
S Ramónem jsme tým.
A velím mu já.
Pomalu.
Jinak můžete ta kola vést.
Ahoj, mami.
- Alano. - Za chvilku ti tu helmu utáhnu.
Jeď na té koloběžce pomalu, ať nespadneš.
Tudy.
Jdeme krmit kočičky.
Krása. Má tvář jako pán.
Starý pán.
- Vezměte konzervy. Tady zaparkujeme. - Už jdou!
Tam je jedna!
Hele. To je srandovní kočka. Ten obličej.
Koukej na to koťátko! Hele!
Pojď sem, rychle!
Pomalu. Hele, další kotě.
Chceš najíst?
- Viděla jsem bílou. - Další!
Ta je tlustá. Žere žrádlo těm koťatům.
- Mami, otevři mi to. - Hele.
Ta byla fakt hladová, co?
Chudinka, mami, ta nepřijde.
Procházky s dětmi do parku mě vrací do dětství.
Moc ráda si hraju s pískem a s kameny.
Všimli jsme si, že v parku u domu je hodně koček.
A tak tam občas na kolech dovezeme žrádlo.
Taky jim nosíme vodu.
Všechny moje domy jsou plné koček.
Je to příležitost napojit se na své vnitřní dítě.
Chceš pomoct?
Dejte jí vodu.
Když děti ze školy přinesou rostlinku, kterou zasadily,
a musíme se o ni doma starat,
baví mě to, ale je to velký tlak.
Za dva týdny hodně vyrostla. Hele, jak je to dlouhé.
- Mám ji zalít? - Ano, takhle.
- Na tu hlínu. - Já zaliju Mateovu.
Takhle.
Líbí se mi všechno, co přinesou ze školy. Malůvky mámy a srdce.
Zalij ji, Evo.
Jednou jsme v autě omylem rozmáčkli tu plastovou nádobku.
Říkám: „Zítra uděláme novou.“
Dala jsem čočku na vatu do plastové nádobky a zalili jsme to.
Když vyrostla, vzala jsem ji do školy. Přesadili ji a dcera byla nadšená.
Už jsou zalité.
Cože?
Tak, už to je.
Během dne se nezastavím.
Stěží si sednu na pohovku.
Pojď, jdeme. Chci dojíst večeři.
Když mají večerku,
všechny jsou v posteli a je ticho,
sjedu výtahem do obývacího pokoje
a poprvé za celý den si můžu sednout na gauč. Ten božský klid.
- Zlato. - Ahoj!
- Jel jsi sem dlouho? - Ne, jsme blízko.
Dopoledne není provoz. Pak je to horší.
- Máš hlad? - Jo.
Bude to za pět minut.
Vidíš? Hele.
Není to ptačí hovínko?
- Vlétli dovnitř? - Jo, byl tady.
- Letěl a… - No teda!
- Prý to přináší štěstí. - Vážně?
- Dobrou energii do domu. - Kde mám mobil?
To ti vynahradí ten kámen, co z něj tak šílíš.
- Že jo? Taky to vidíš? - Jo.
Mám v domě kámen, na kterém je satanova tvář.
Všimla jsem si ho nedávno. Jednou jsem sama jedla.
Vtom vzhlédnu a vidím obličej s očima,
s rameny, s rohy…
- Vypadá to jako ďábel. - Jo.
- V podobě kozla. - Ty rohy.
Má to pavoučí obličej, jako hnusnej hmyz.
Říkám si: „To připomíná satana.“
Mateo na ten kámen házel míč a říká: „Mami, trefím ho do oka.“
- A já: „Co? Koho?“ - Jo.
- „To monstrum.“ - Je to jasné oko.
Nejsem jediná, kdo na té stěně vidí obličej.
- Ajaj. - Had.
No jo. Co s tím budeš dělat?
Zvažuju dvě možnosti.
Koupím jiný kámen. Je pravý a stojí majlant.
To by byla pruda, vyndat ten kámen a vsadit tam jinej. Já bych to přemaloval.
Ten dům není můj. Jsme v nájmu. Nemůžu ten kámen poničit.
Nemůžu ho přemalovat, osekat…
Je to hodně tlustý, co?
Neutratím majlant za jiný mramor. To ne.
Můžeš to přemalovat, ale monstrum budeš mít v domě pořád.
Páni.
Věřím na čarodějnictví. Ale chrání mě Bůh. Cítím jeho ochranu.
Modlím se, aby mě přikryl Božím pláštěm.
A aby mě dál ochraňoval, tak jako doteď.
- Ne. - To se jim povedlo!
Je to děsivý.
Kdyby to nainstalovali jinak, nepřipomínalo by to ďábla.
Uf. Děsivý.
- No jo. - Zkusíme to.
Art Attack.
Ronaldo!
Al-Nassr!
Cristiano!
Jsem šťastná, když můžu trávit chvíle s dětmi
a vidět, jak jsou pyšné na tátu.
Rodina je pro mě motorem mého života.
Potřebuju být s nimi. Potřebuju, aby se měli dobře.
Jsou pro mě absolutní prioritou.
Cristiano!
Cristiano je v Al-Nassr šťastný.
Skvěle se napojil na všechny spoluhráče.
A vypadá to, že letos opět bude nejlepším světovým střelcem napříč ligami.
A to také díky dobré soudržnosti všech v týmu.
V Madridu mám dvě kampaně. Televizní pro Uber Eats.
FOTBALOVÝ AGENT
A kampaň pro Guess.
A taky budu mít vlastní parfém.
- Vážně? Kdy? - U Laverne.
„Georgina pro Laverne.“
- Aha. Tak to je dobrý, co? - Jo.
GRATULUJEME
- Jsem vyšší. - Gól!
Je to talisman.
Když ho přineseš, vyhrajeme. Nikdy ho nesmíme zapomenout.
- Nosí štěstí. - Štěstí.
Mateo má talisman.
Je to donut, na jedné straně modrý a na druhé žlutý.
To jsou barvy klubu Al-Nassr.
A když ten donut přinese na stadion, tak táta skóruje.
Mateo, je to tvoje!
Běž!
Nahraj, Crisi!
Rádi chodí na stadion Al-Nassr
a po zápase mě vždycky prosí, jestli můžou jít dolů na hřiště hrát,
než se táta nechá namasírovat a převleče se.
Strašně je to baví.
A kdoví, jestli Júnior nebo Mateo, až vyrostou,
taky nedostanou tu skvělou příležitost hrát za Al-Nassr.
Nahraj, Crisi!
Každý den vidí, jak těžce táta dře a kolik času věnuje svojí profesi.
Takže je radost vidět je tak hrdé. Je to moc hezké.
MADRID ŠPANĚLSKO
V módní branži je focení obálky pro Vogue jedna z nejzásadnějších věcí.
Snila jsem o tom už od dětství.
A díky Vogue Portugal jsem si ten sen splnila.
- Fotky vypadají krásně. - Jo?
A to je koneckonců…
To není žádný zázrak. Je krásná. Jasně, že budou dobré.
Pokud fotograf není zoufalec.
Záleželo mi na tom, a tak mě tam Cris překvapil.
Nechtěl o to přijít.
Dneska to bude legrace, ne?
- Tak, jak to stříhají v Arábii. - Dobře.
- Jen jednu čáru? - Dobře.
Řekneme tátovi, aby zavolal holiče, co ti to ostříhá.
Musíme ti vyměnit náušnici. Doma máme hezké.
- Ramóne? - Ano?
Pojď, zlato. Objednala jsem ti snídani.
Jedl jsem cestou.
- Co ti dali ve vlaku? - Sendvič.
- Přijel jsi přímo z Barcelony? - Jo, vstával jsem v pět.
- Sakra! - No teda!
No, i pro mě je to důležitý den.
- Víš? - Můj první Vogue.
- To říkám… - Super.
- Tohle nám… - Ještě je hodně práce.
Makali jsme, abychom se sem dostali. Je první a bude jich víc, ale…
Celá léta jsme se snažili dostat na obálku Vogue.
Ale je to jako se vším, člověk na tom musí pracovat.
Věci se nestanou samy od sebe ze dne na den.
Ale když na tom člověk hodně pracuje, tak se tam dostane.
Tak jsme tady. Dokázali jsme to.
- Konečně máš Vogue. - Jo.
- Byla to dlouhá cesta. Gratuluju. - Díky. Tobě taky.
Nejsem zvyklá, že se Cris chodí dívat, jak pracuju.
Jsem z toho podobně nervózní,
jako když jsem na začátku pracovala pro Gucci a on přišel nakoupit
a já byla přepečlivá, abych na nic nezapomněla.
Mám na sebe větší nároky, když je u toho on.
„Jsou šperky tvůj největší výdaj za luxus?“
To nechceš, co?
Ne. To jsou spíš boty.
„Mám je ráda, ale nejvíc utrácím za kufry nebo…“
Jasně, můžeš říct: „Mám ráda…“
„Mám ráda kufry.“
Kabelky.
Kdyby ses na to zeptala mě, řekl bych hodinky.
Ne šperky. Hodinky.
„Kdy se cítíš skutečně krásná?“
Tak…
- Ráno v zrcadle. - Chceš nápovědu?
- Kdy? - Jsou tu kamery.
Překlad titulků: Kristýna Wanková