Дорогенькі, я знову на Netflix.
Життя привело мене ще в одну країну.
Ласкаво просимо до Саудівської Аравії, Джорджино Родріґес.
Зараз ми з родиною живемо в Саудівській Аравії.
Ти така шалена.
І новий футбольний клуб прийняв нас із розпростертими обіймами.
Я також мала шанс
відвідати найбільші спортивні змагання й модні події у світі.
І зустріти неймовірних людей, яких і не уявляла.
Шістдесят відсотків моїх моделей ідуть подіумом уперше в житті.
Я хвилююся, але потайки.
Мені вдалося здійснити мрію дитинства.
Я вирішую моє теперішнє.
І я обожнюю те, що роблю.
Джорджино!
Я буду в наступній кампанії Guess.
-Ми готові сьогодні до роботи? -Я завжди готова.
Я все роблю з пристрастю.
-Будьмо! -Ура.
Я будую власне майбутнє.
Ще одна мрія, здійснена у 24-му.
Завжди хотіла пляжний будинок. Вілла «Перла».
Мені подобається.
Мої очі говорять самі за себе.
Я натхненна й надихаю.
Я жінка, яку не спинити.
І мені таланить.
Я — Джорджина.
Я — ДЖОРДЖИНА
РОНАЛДУ ПІДПИСУЄ КОНТРАКТ З «АЛЬ-НАСРОМ» ДО ЧЕРВНЯ 2025
КОНТРАКТ НА 200 МІЛЬЙОНІВ ЄВРО З «АЛЬ-НАСРОМ»
КРІШТІАНУ З «АЛЬ-НАСРОМ» НА ДВА З ПОЛОВИНОЮ СЕЗОНИ
РОНАЛДУ З «АЛЬ-НАСРОМ» ДО ЧЕРВНЯ 2025
НОВИЙ ГРАВЕЦЬ «АЛЬ-НАСРА»
2 СІЧНЯ 2023
ЕР-РІЯД САУДІВСЬКА АРАВІЯ
Коли Кріс сказав, що гратиме за «Аль-Наср»,
я відчула полегшення, бо хотіла втекти з Манчестера.
Я знала, що нас чекає щось велике. І ми були дуже мотивовані.
Я радо приїхала в Саудівську Аравію.
Оскільки в нас не було дому й це сталося так швидко, ми жили місяць в готелі.
Спочатку в мене були деякі злети й падіння,
бо ми ніколи так довго не жили в готелі.
Іноді не хочеться нікого бачити, але найбільше значення мав ентузіазм.
І я маю сказати, нам так з усім допомогли.
3 СІЧНЯ 2023
ЛАСКАВО ПРОСИМО, РОНАЛДУ
У день представлення Кріса
я використала ранок, щоб все розпакувати, обрати образ.
Пофарбувала волосся в темніший колір.
Відправила дітям і Кріштіану одяг, який треба попрасувати.
Послала когось купити для Кріса сорочки, бо не було білої.
Ні, я забула сорочки й туфлі.
Довелося послати, щоб їх купити,
бо останнім часом, збираючи речі для Кріса, я забуваю взуття.
Я сказала: «Одягни сірий костюм із білою сорочкою».
Ми пішли на стадіон.
Кріс. Кріштіану. Ти — мужик. Номер один!
Кріштіану Роналду!
Пані та панове,
Кріштіану Роналду!
Це правда, я вже бувала на полі,
коли він виграв Лігу чемпіонів у Кардіффі.
І на врученні кубка в «Реалі» після перемог у Ла Лізі та чемпіонатах.
Але не всі на стадіоні дивляться на тебе,
бо там усі гравці з родинами, трофеї.
Зараз, пані та панове,
ми раді привітати на полі сім'ю Кріштіану.
Ласкаво просимо до Саудівської Аравії.
Джорджина Родріґес, Кріштіану-молодший,
Матео, Ева, Алана й маленька Белла.
Цього разу я справді відчула, що всі очі на стадіоні дивляться на нас.
Це був перший раз, коли ми вивели всіх дітей на поле.
Я хвилювалася за них, бо не знала, як вони відреагують.
Якщо мені важко, я не звикла до цього й дуже нервую,
тоді, думаючи про дітей,
чесно, я втратила апетит.
Уявіть, у мене немає апетиту.
Ну ж бо, любі.
Отримуєш величезний викид адреналіну.
Це було неймовірно, відчувати те, що відчувають вони.
Усі ці очі на тобі.
Я та моя сім'я,
ми хочемо подякувати всім вам за цю підтримку, за привітання.
І ми докладемо всіх зусиль. Дякую вам усім.
Ева, Алана й Матео ніколи не були на полі,
тож я так розхвилювалася.
Я змогла насолодитися й відчути дуже теплий прийом,
які ми отримали від усіх фанів «Аль-Насра».
Я почала шукати будинок.
Я відразу закохалася в той, де ми зараз живемо.
Ми щасливі бути тут і вдячні Богові за наше життя.
Мої дні в Ер-Ріяді дуже наповнені
й дійсно щасливі.
Годин у дні не вистачає, треба зізнатися.
Я прокидаюся й п'ю каву з Кріштіану
перед його тренуванням,
і йду в спортзал.
Скажу вам одне. Я у формі, та досі маю форми.
Я підготовлюю все до роботи або по домогосподарству.
Іноді мені треба побути наодинці,
і тоді до мене приходять найдивовижніші ідеї.
У мене є Белла.
І я щось перехоплю і їду за дітьми до школи.
Школа!
Матео. Обережно. Під'їжджає машина.
Я не взяв бутси.
-Обережно, Ево. -Щоб грати суперкласно.
І я забив два голи.
Дайте свої рюкзаки, діти. Ево, твій рюкзак.
Їдьмо.
Привіт!
Червоні картки!
Ми мусимо пристебнутися.
Червоні картки.
Мамо, ти не бачила мене з цим.
Бачиш, у мене наклейка, бо я добре вивчила звуки.
Я рахувала, я робила…
-Листи й решту. -Серйозно?
І мені дали це.
-Мамусю… -Школа!
Коли ми повернемося додому, танцюватимемо балет?
Гімнастика чи балет. Що більше подобається?
Спочатку гімнастика. А потім балет.
Ти даси мені грошей?
Це ріали.
Я візьму ці два.
-Коли будеш у своїй кімнаті. -Добре.
Поклади в гаманець.
Потримай, а коли вернемося додому…
-Поклади туди. -…віддаси мені?
У цю кишеню. Це твої.
Це все моє.
-Привіт, дівчатка. -Здоров.
Вітання!
Зробіть її гарною, бо сьогодні одна з найбільших світових подій.
Чемпіонат світу з боксу. Буде велике свято.
Ти вже знаєш, що одягнеш? Чи доробимо макіяж?
-Подивимося? -Я думаю…
Білі платформи. Lady Dior, дорогенька.
-А як щодо прикрас? -Від крокодила-альбіноса.
Ось цей.
Цей блейзер зі спідницею й коричневу сукню.
Дай подивлюся.
Ти маєш чудовий вигляд у цьому,
бо фактично ти маєш бути сексуальною сьогодні, так?
Ось що важливо.
-Ви стилісти чи візажисти? -Все відразу.
Тобі має бути зручно. Ти будеш з партнером. Це ніч…
Та ні, все круто.
Жодного стресу.
Добре, тоді вирішено.
Гаразд. Ну ж бо, хлопці, закінчуйте, бо…
Так. Ні, ми…
Яка іронія. Netflix знімає.
БИТВА НАЙКРУТІШИХ Ф'ЮРІ ПРОТИ НГАННУ
Джорджино!
ЛУЇШ ФІГУ КОЛИШНІЙ ФУТБОЛІСТ
РІО ФЕРДІНАНД ФУТБОЛІСТ
Кріштіану!
-Як справи, друже? Радий тебе бачити. -Усе добре?
Добре. Радий тебе бачити.
-Моя дружина. -Як справи, Джорджино? Дуже приємно.
-Ти прийшов сам? -Моя сім'я тут.
-Діти тут у готелі. -У Саудівській Аравії?
Ми чекаємо малюка за три тижні. Ще один хлопчик.
Твій четвертий?
-Мій четвертий, так. Скільки… -У нас п'ятеро.
О, наздоганяю. Навкарачки!
Побачимося цьогоріч, друже.
Це дуель поглядів. Лише дуель. Так.
Ну ж бо! Будь серйозним!
-Добре. -Добре, ану.
Гаразд, ідеально.
-Дуже добре! Бій починається! -Гайда!
Радий тебе бачити. Маєш чудовий вигляд. Джорджино, радий бачити.
-Я приведу свою леді та дітей. -Так, ідеально.
Хай благословить тебе Бог.
Мені завжди подобається ходити на заходи з Кріштіану.
Якщо це спортивна подія, ще більше.
Ми гарно проводимо разом час.
Ось?
ДЖЕЙКОБ АРАБО JACOB & CO
На боксі Кріс отримав годинник.
Він зняв той, що носив. Поклав мені в сумку.
Я всю ніч нервувала з діамантовим годинником у сумці.
Ми зустрілися з сеньйором Тебасом,
президентом Ла Ліги.
Прийшов привітатися з Кріштіану.
І повертається до мене: «Привіт. Як справи?»
Сказав, що бачив моє шоу. Його дружина — фанатка.
У них є будинок у Граусі, і вони відвідують готель, де я працювала.
-Хто та старша жінка… -Сеньйора Консуело.
-Люблю її. -Вона найкраща.
-Може, я прислуговувала їй у Граусі. -Так?
-Коли вона каталася там на лижах. -Так, я бачив.
Коли я працювала офіціанткою в Граусі, хто б міг подумати,
що за кілька років я зустрінуся з президентом Ла Ліги?
-Як тут справи? Добре? -Чудово.
Люди такі люб'язні. До нас справді добре ставляться.
-Хороші люди. -І захоплюються Кріштіану.
-Тож це добре. -Авжеж.
Я залишу вас.
-Ви зайняті. -Радий вас бачити.
Тільки подивіться, який світ. Ми всі тісно пов'язані, так?
ЕМІНЕМ РЕПЕР
МАЙК ТАЙСОН КОЛИШНІЙ БОКСЕР
РОНАЛЬДУ НАЗАРІУ КОЛИШНІЙ ФУТБОЛІСТ
ПЕРІС Ф'ЮРІ ДРУЖИНА ТАЙСОНА Ф'ЮРІ
Кумедно, коли я зустріла Періс, вона сказала: «Я бачила твоє шоу».
«Я твоє теж».
Ми з Кріштіану подивилися «Вдома з Ф'юрі».
Обожнюю її як жінку.
Я ототожнюю себе з нею,
бо вона завжди поруч з коханням її життя.
Спортсменом, відданим своєму ділу. А вона йому.
Я люблю її. Вона супермама.
ФРАНСІС НГАННУ БОКСЕР
ТАЙСОН Ф'ЮРІ БОКСЕР
САМЮЕЛЬ ЕТО'О КОЛИШНІЙ ФУТБОЛІСТ
-Браво! -Вперед!
Я не уявляю Кріштіану боксером, бо це такий ризикований вид спорту.
І ти приймаєш багато стусанів.
Один невдалий удар… Не знаю. Це небезпечно.
ФОТОСЕСІЯ CHOPARD
Цей робочий рік був виснажливим і водночас таким підбадьорливим,
бо мені пощастило займатися улюбленою справою.
І дорогою я зустрічаю таких цікавих людей.
І завдяки їм я чудово проводжу час на зйомках.
Привіт!
Привіт, моя принцесо.
Привіт, мамина любове.
Ти любуся.
Мушу сказати, що в Белли сильний характер.
Вона головна. І вона б'є братів і сестер, коли захоче.
Вона дуже розумна для свого віку.
Але це тому, що в неї вдома є вчителі.
-Дивися. -Хто це?
Крихітко.
Люблю таке. Один із них для дівчат, щоб наносити макіяж.
Так приємно дивитися, як вони ростуть, і спостерігати кожний етап розвитку,
і які вони щасливі.
-Мама вчора прислала деякі фото. -Тебе в дитинстві?
Так, дивися.
Ого, це ти. Точно як Белла.
Я покажу тобі прикраси. Це «Спорт».
З «Щасливих діамантів». Вони рухаються.
Хочу червоний з рубінами й діамантами.
Червоний і ще один.
Червоні нігті… Різдво.
І цей лише з діамантами.
Вона традиційна, але й сучасна, розумієте?
Це мікс, який дуже добре спрацював.
Я завжди кажу, що вона сучасна Леді Ді, розумієте?
Я вчора зважилася, а в мене зайве кіло.
І я така: «А, перука».
-Вона не рахується, так? -Скільки важить перука?
Я важила 65,5, а зараз 64.
Почнемо з луку зі «Спортом» у джинсах.
Тобі треба таке фото, правильно?
Єдине, що вони не прислали, це сережки.
Тому зосередимося на руках
і моїй красі.
-Дорогенька. -Дорогенька!
Ну, моя краса завдяки волоссю, вінірам і фарбі, так?
Правда ж?
Гадаєш, мені треба підстригтися?
-Груди не видно? -Ні.
Поглянь на мене трішки. Так. Добре.
Я тобі покажу пізніше, і ти мені скажеш.
Подивися на мене. Один, два, три.
Гарно.
Забагато не треба, бо вона розкусить, що я…
Щоб було непомітно.
Чекай, ми… Зробімо так.
-Бо він має бути на 10:10. -Що?
Постав на 10:10.
-Так? Але ж тут назва бренду. -Так.
Але тут завжди має бути 10:10.
-Чекай. Рамоне. -Рамоне!
Що?
На годиннику стрілки мають бути на 10:10.
Чекайте, я зайнятий. Я розмовляю телефоном.
Ось. Подивися.
-Тут. -10:10.
От і все. Як добре, що мій директор тут.
Директор на все згодиться.
-10:10. -Так.
Я закриваю угоду на мільйон доларів.
-Так? -Так, ідеально.
-Ідеально. -Дякую.
З Лос-Анджелеса приїхав чудовий перукар.
І що мені робити?
Такий шанс випадає не щодня.
Тож я такий: «Трясця, він зробить з мене красунчика».
І я взяв хвилинку, розумієте?
Лише хвилинку, так?
Я марнославний.
Підніми трохи підборіддя. Так. Прекрасно.
Поглянь на мене. Добре.
Два. Три.
Я збережу собі полудень, щоб нікуди не йти стригтися, чекати…
І зекономлю гроші.
-Як ти пристосовуєшся до Аравії? -Добре.
-Так? -Так.
-Моє життя всюди однакове. -Я вже рік у Дубаї.
-Дубай. Це інше. -Я живу тут і на Балі.
-Справді? -І там, і там.
Пів року тут, пів року на Балі.
То ти не хочеш макіяж?
-Ні. -Тоді гаразд.
Ні, люди скажуть, що я загримований, як клоун.
Ти мене зловила.
-Рамоне? -Чому ти мене ловиш?
Серйозно. Хочу бути як ти, коли виросту.
Рамон такий сноб.
І я розумію, що він користується моїми робочими днями, щоб підстригтися,
зробити масаж.
Такі речі трапляються.
Але ми справді важко працюємо.
Тому я не проти, бо я його люблю, і він мій друг.
Сьогодні мені захотілося чипсів з оцтом, і я попросила Рамона піти.
Він ходить зі мною на зйомки. Усе організовує.
Він мій агент. Найкращий.
-Що ти вивчав, Рамоне? -Я? Рекламу.
Стань моделлю в нашому агентстві.
-Подобається? -В нашому агентстві.
-Звісно, дівчинко. -Не вдавай, що не почув.
Єдине, що Рамон не хоче мені давати,
це частку в його компанії.
Я заробляю йому на життя. Його компанії. Але це нічого.
Усе гаразд. Знаєте, хто все бачить?
Прикидаєшся дурнем? Добре виходить. Плюс на вигляд ти як швед.
Блакитні очі, бліда шкіра та світле волосся.
Звісно, але ти з мене витискаєш усе теж. Щодня просиш більше.
З «Щасливими діамантами» є?
-Так. -Так.
-Є кілька класних фото. -Гаразд.
Якби ти був там, де маєш бути…
-Хочеш їх побачити? -Ні.
Поки його стрижуть, і він в астралі,
дай йому комп'ютер, щоб він подивився.
Це крутий різдвяний образ?
Однозначно. Бачу це й думаю: «Різдво».
Різдво для мене
виснажливий час.
Бренди хочуть усе в останню хвилину для різдвяних кампаній.
Але приємно, коли Різдво закінчується, і ти все зробила правильно.
Тому, чесно, я б ні на що це не проміняла.
Ні. Не так туго.
Це не туго.
Рамоне! Ти перекриєш мені кровообіг.
Я трохи незграбний, бо в мене товсті пальці.
У тебе такі руки, ніби ти не працюєш.
-Як у секретаря. -Перепрошую…
Але ти тут бос. Мій бос.
Так, точно. Ми всі знаємо, хто тут головний.
Так, дорогенька. Дорогенька, поквапся!
Звісно, вона головна.
Я б з радістю, бо я люблю командувати. Але вона не дозволить.
Тож, гм…
Вона змушує мене думати, що це я, але, зрештою, це вона. Ось так.
І іноді я…
Чи вона мені потурає? Так. Але це не означає, що я головний.
-Ви змінили час? -Так. 10:10.
Чому вони хочуть, щоб було 10:10?
Усі люксові бренди завжди виставляють на 10:10.
Правила люксу. 10:10.
-Дещо сексуальне Різдво. -Я вдягнуся так 31-го.
Звісно, але…
Вберуся так на Мадейрі. І коротко. Це острів. Там жарко.
Ми більше не сваримося, як раніше. Тепер ми обмінюємося шпильками.
Ми прийшли до прийняття одне одного.
У мене завжди проблема з цими столами.
Гайда, друзі!
-Котра година, Ване? -10:10.
Ми з Рамоном — команда.
І я головна.
Поволі.
Чи можете йти, тримаючи велосипед.
Привіт, мамусю.
-Алано. -Я затягну твій шолом за секунду.
Їдь повільніше на самокаті, щоб не впасти.
Сюди.
Підемо годувати кошенят.
Симпатичний. У нього лице, як у чоловіка.
Старого чоловіка.
-Беріть банки. Припаркуймося тут. -Вони йдуть!
Є один!
Ой, дивіться. Такий смішний кіт. Його мордочка.
Погляньте на кошеня. Дивіться!
Іди сюди, швидше!
Поволі. Дивіться ще одне кошеня.
Хочете їжі?
-Я бачила білого. -Дивися! Ще.
Це товстий. Він їсть дитячу їжу.
-Мамусю, відкрий. -Дивись.
Цей був дуже голодний, так?
Бідолашний, мамусю, він не йде.
Прогулянка в парку з дітьми повертає мене в дитинство.
Я люблю гратися з піском, з камінням.
Ми побачили, що в парку біля нашого будинку багато котів.
Тож ми купили їжі, і возимо її на велосипедах часом.
Ми привозимо їм воду.
У всіх моїх будинках повно котів.
Це нагода зв'язатися з моєю внутрішньою дитиною.
Тобі допомогти?
Дайте їм трохи води.
Коли діти принесуть рослину зі школи, яку вони посадили в ґрунт,
і нам треба доглядати за нею вдома,
я це люблю, але це великий тиск.
Він дуже виріс за два тижні. Дивіться, який довгий.
-Мені полити? -Так, ось так.
-Ні, в ґрунт. -Я поллю Матео.
Ось так.
Люблю дитячі шкільні завдання.
Малюнки мами, сердечка.
Полий його, Ево.
Одного разу ми випадково розчавили пластиковий стаканчик у машині.
Я сказала: «Завтра зробимо новий».
І я поклала сочевицю з ватою в пластиковий стаканчик, і ми її поливали.
Ми почекали, поки виросте, і я віднесла в школу.
Пересадили, і вона щаслива.
Тепер усі полили.
Що?
Гаразд, усе готово.
Удень
я ніколи не зупиняюся.
Не можу навіть посидіти на дивані.
Ану ходімо. Я хочу закінчити вечерю.
Перед сном,
коли вони всі закутані в ковдри, стає тихо,
я викликаю ліфт, спускаюся у вітальню
й вперше за весь день сідаю на диван. Це блаженство.
АЛАНА
ЕВА
-Дорогенька. -Привіт!
-Довго добирався? -Ні, ми геть близько.
Вранці немає заторів. Потім гірше.
-Ти голодний? -Так.
Гаразд, через п'ять хвилин.
Бачиш це? Дивися.
Це не пташине лайно?
-Вони залетіли всередину? -Он там була.
-Вона летіла й… -Ти що.
-Кажуть, це на щастя. -Справді?
-Гарна енергія в будинку. -Куди я поділа телефон?
Щоб компенсувати той камінь, що тебе бісить.
-Так? Ти теж це бачиш? -Так.
У мене вдома є камінь з обличчям Сатани.
Нещодавно помітила.
Якось я їм удома сама,
коли раптом підіймаю погляд й бачу обличчя з очима,
плечі, роги…
-Схоже на диявола. Сатана. -Так.
-В образі козла. -Роги.
У нього обличчя павука, якогось потворного жука.
Я така: «Чорт, схоже на Сатану».
Матео кидав м'яч біля каменю й каже: «Мамо, я влучив йому в око».
-Я кажу: «Що? Чиє око?» -Ага.
-«Чудовиська». -Це точно око.
Не лише я бачу те обличчя на стіні.
-Ой-ой-ой. -Змія.
Гаразд. Що ти з цим робитимеш?
У мене два варіанти.
Я куплю інший камінь. Природний і дорогий.
Витягти камінь і вставити інший — це клопіт.
Я б зафарбував.
Це не мій будинок.
Ми орендуємо, тому я не можу пошкодити камінь.
Ані фарбою, ні надколоти його чи…
Він супертовстий, так?
Я не витрачатиму статок на інший мармур. Нізащо.
Навіть якщо його замалювати, в домі й далі буде монстр.
Овва.
Вірю в нечисту силу.
Але мене захищає Бог. Я відчуваю Його захист.
Я молюся, щоб Він накрив мене божественною мантією.
І далі наглядав за мною, як завжди це робив. Бог.
-Ні. -Оце так у них ідеї.
Бо страшно ж.
Якби встановили інакше, це не була б ця сатанинська копія.
Так моторошно.
-Що ж, гаразд. -Ми спробуємо.
«Мистецька атака».
РОНАЛДУ
АЛЬ-НАСР
Роналду!
Аль-Наср!
Кріштіану!
Для мене в радість проводити час з дітьми
й бачити, як вони пишаються своїм татом.
Для мене родина — це те, що рухає мною в житті.
Мені треба бути з ними. З ними має бути все добре.
Вони мій головний пріоритет.
Кріштіану!
Кріштіану дуже щасливий в «Аль-Насрі».
Він тісно спілкується з товаришами по команді.
Здається, цього року він знову
найкращий бомбардир світу у всіх лігах.
І це завдяки товариському духу всіх членів команди також.
Зараз дві кампанії в Мадриді. Для Uber Eats на ТБ.
ФУТБОЛЬНИЙ АГЕНТ
А потім кампанія Guess.
І я збираюся випустити парфуми.
-Справді? Коли? -З Laverne.
Тож «Джорджина для Laverne».
-Гаразд. Це ж добре, так? -Так.
ВІТАННЯ
-Я вища. -Гол!
Це твій талісман.
Щоразу, коли ти його береш, ми виграємо. Не можна його забувати.
-Він приносить удачу. -Удача.
У Матео є талісман.
Пончик, синій з одного боку й жовтий з іншого.
Це кольори «Аль-Насра».
І коли він його бере на стадіон,
його тато забиває.
МРСУЛ-ПАРК
Матео, твій!
Біжи!
Пасуй, Крісе!
Вони ходять на стадіон «Аль-Насра»,
і після всіх ігор питають мене, чи можна спуститися на поле
й пограти, поки татові роблять масаж, і він переодягається.
Вони так добре проводять час.
І хтозна, може, Джуніор чи Матео, коли підростуть,
матимуть чудову можливість грати за «Аль-Наср».
Пасуй, Крісе!
Щодня вони бачать, як важко працює їхній батько,
і скільки часу він присвячує своїй професії.
Так приємно бачити бачити їх гордими, і це направду мило.
МАДРИД ІСПАНІЯ
У модній індустрії
потрапити на обкладинку Vogue — одне з найбільших досягнень.
Це була моя мрія з дитинства.
Завдяки португальському Vogue вона здійсниться.
-Знімки виходять чудові. -Так?
І, зрештою, це…
Це не диво. Вона розкішна, тож вони будуть хороші.
Хіба що фотограф — катастрофа.
Це було неабищо, що Кріс прийшов мене здивувати.
Він не хотів це пропустити.
Сьогодні буде дуже весело, так?
-Так як стрижуть у Саудівській Аравії. -Гаразд.
-Одна лінія? -Лінія, добре.
Скажемо татові викликати перукаря, щоб підстриг.
Треба змінити твою сережку. Вдома є гарні.
-Рамоне? -Так?
Ходи, дорогенька. Я замовила тобі сніданок.
Я поїв дорогою.
-Що тобі дали в поїзді? -Сендвіч.
-Ти приїхав прямо з Барселони? -Так, встав о п'ятій ранку.
-Дідько. -Овва.
Ну, це й для мене дуже важливий день.
-Знаєш? -Це мій перший Vogue.
-Я й кажу… -Чудово.
-Це те, що ми… -І лишилося багато роботи.
Ми важко працювали для цього.
Це перший, а буде більше, але…
Ми намагалися потрапити на обкладинку Vogue роками.
Та, як і у всьому, треба над цим працювати.
Саме собою нічого не станеться за ніч, правда ж?
Але, зрештою, якщо важко працюєш, досягаєш успіху.
І ось ми тут. Ми це зробили.
-Нарешті в тебе буде Vogue. -Так.
-Це був довгий шлях. Вітаю. -Дякую. І я тебе.
Кріс зазвичай не приходить до мене на роботу.
Чесно кажучи, я трохи хвилююся ще з тих часів, коли ми зійшлися
і я працювала в Gucci, а він приходив у магазин,
і я була вся така ретельна, щоб нічого не забути.
У мене вищі вимоги до себе в його присутності.
«Прикраси — твої найбільші витрати?»
Це не потрібно, так?
-Гм… -Ні. Ти можеш сказати взуття.
Воно мені дуже подобається, але я витрачаю на валізи чи…
О, точно, можеш сказати: «Люблю…»
Я люблю валізи.
Сумки.
Якби, наприклад, запитали мене, я б сказав годинники.
Не прикраси. Годинники.
І: «Коли ти почуваєшся справжньою красунею?»
Гм…
Це…
-Коли прокидаюся й дивлюся в дзеркало. -Підказку?
-Коли? -Тут камера.
Переклад субтитрів: Людмила Речич