RUDÉ MOŘE SAÚDSKÁ ARÁBIE
Kdo je nejslavnější člověk, kterého znáte?
Máma.
Táta.
Cris.
Začali si uvědomovat,
že máma s tátou jsou slavní.
Teda, že táta je strašně slavný.
A že máma je v důsledku toho slavná taky.
- Máma je slavnější než táta? - Jo!
- Ne. - Jo.
- Nejslavnější je táta. - Můžu sedět u tebe?
- Jo? Na světě? - Ne, na světě ne.
Děti se mě často ptají: „Proč se s tebou chtějí všichni fotit?“
„Protože jsem tátova holka.“ „A proč kvůli tomu?“
A já říkám: „Protože jsem hezká.“
A oni: „Já jsem taky hezká, a nikdo se se mnou nefotí.“
- Víš, kdo je nejslavnější podle mě? - Jo.
Ty.
Řeklas: „Čokoládu ne. Táta se bude zlobit.“
A teď si dám čokoládu!
Tak dál, kdo je v čem nejlepší?
Já!
Kdo je nejchytřejší?
- Mateo. - Mateo.
Ten se předvádí, co?
Největší fešák?
Táta.
Ne.
Jo, táta.
Největší fešanda?
- Máma. - Máma.
Kdo je nejmenší?
- Bella. - Bella.
Ty jsi bláznivá, co?
Kdo bude gymnastka a bude moct soutěžit o zlato?
- Eva. - To já nebudu.
Nechceš, ale mohla bys.
Trenér říkal, že by tě připravil na závod. Máš velký talent.
Tak a kdo nejvíc mluví?
Alana.
- Čím chceš být, až vyrosteš? - Ničím. Zůstanu v klídku doma.
Ničím?
Musíš pracovat, zlato.
Ale co budu dělat? Nevím, co budu dělat.
Já myslím…
Co myslíš?
- Mohla bys být herečka. - Ne!
- Co to děláš? - Producentka u Netflixu!
Jó!
- To chci být. - U Netflixu.
Tak teď říkají, že chtějí „být Netflix“.
„Čím chceš být?“ „Chci být Netflix.“
Ahoj, Netflixe! Uvidíme se ve Španělsku!
JMENUJI SE GEORGINA
RIJÁD SAÚDSKÁ ARÁBIE
Chceš culík?
- Chci drdol. - Jako mám já?
- Už zase? - No ale…
Mám tady… balzám na rty.
Je to průhledný balzám.
Hotovo, zlato.
Pořád dětem připomínám, jaké mají štěstí.
Do toho, Mateo!
Dobrá práce, Mateo!
Mami, proč nezmlknete?
Je to otravný.
Mateo, jsi miláček.
Střelec gólů!
V každé zemi, kde jsme, chodí do nejlepších škol.
- Nahoru! - Alano, nadzvedni se, kámo!
Mají nové vybavení.
Snažím se jim vštípit, že mají obrovské štěstí.
Že když já jsem jako malá chodila plavat,
musela jsem do bazénu v Jace, kde byla šílená kosa.
V zimě.
Musela jsem vláčet batoh, fén, ručník…
A oni nemusí.
Mají svoje bazény. A všechno. Mají velké štěstí.
Crisi!
Co se chováš tak namachrovaně?
Vždycky se chová děsně namachrovaně.
Jsme moc pyšní na to, kudy se vydal Júnior.
Od Boha dostal úžasné nadání a má na fotbal skvělé geny.
Navíc mu pomáhá Cristiano.
- Jak je? - Jsem unavenej.
Unavenej?
Trochu?
Šel jsi pozdě spát?
Ne, nešel jsem pozdě spát. Ale brzo jsem se probudil.
A proč? Kvůli větru?
To taky. Ale vzbudil mě Mateo.
Vstal jsi brzo?
- Jo. - Bylo to dobrý?
- No… - Já to mám rád.
Cris vždycky maximálně využívá času, co má na Júniora.
Dává mu nejrůznější rady do života.
Co budeš dělat?
Intervalový trénink.
Kolik?
Posilování.
Šest cviků a odpočinek.
- Jak dlouho? - Hodinu.
Jak dlouho trvá interval?
To samý.
Jsou to tři série po dvou minutách. Celkem šest.
Dáš dvě minuty…
Budeme to dělat spolu. Ty na běžícím pásu a já vedle.
- Dvě, klid, dvě. - Patnáct vteřin klid a další dvě minuty.
Dvě minuty v kuse?
Vážně?
Každý den na něj dohlíží, aby se mu nepřestalo dařit.
Dává mu rady k domácímu silovému tréninku.
Triky, co dělá od malička.
Jsem z toho úplně paf.
Tak, uvidíš.
Pojď. Do toho.
Teď.
Jedna, dva, víc, tři…
Zaber. Čtyři. Tři. Jedna…
Júnior má velké štěstí,
že mu táta dává tipy,
na které za ty roky přišel.
Jeho to nikdo nenaučil.
Přesně tak. Dobře, výborně.
Maminka tě miluje, zlatíčko.
Co kdybych šel zítra do školy později?
Jsem strašně unavenej. Tak bych se mohl před školou prospat.
Špatně jsem spal. Tak o hodinu později.
- Jasně. Ne. - Jo?
Júnior je úžasně nevinný.
Je právě ve věku mezi dítětem a puberťákem.
První hodinu máme plavání.
A já mám nosní alergie. Můj nos je…
Mně učitel říkal, že plaveš ze všech nejlíp…
- Já? - …a že musíš jít první.
Jenže já mám alergii v nose.
- Zlato. Ne. - Není mi dobře.
- Jenom o hodinu později. - Ještě zítra a pozítří.
A to je trénink a skoro žádná škola.
Ale pozítří mám zkoušky.
Zítra nepůjdu a hodinu se budu učit doma.
To určitě.
Bože, vždyť je mu 13. Je fakt, že dneska už 13 není to samé jako za nás,
ale stejně se pořád…
snažíme vést ho ke sportu.
Vést ho k učení, zodpovědnosti a slušnosti.
Poslali mail, že zítra začínám o hodinu později.
Jo? Podívám se, jestli to napsali i mně.
Jdu se podívat.
Ty kecko!
Hele.
Jo, přesně tak.
Máš tam být o hodinu dřív!
Dáme si večeři.
Když jsem chodila plavat já,
musela jsem do bazénu pěšky přes celé město.
Máš obrovskou kliku.
Pošlu tě do nějaké fakt staré školy.
Abys viděl, jak se studuje na takových školách.
Ale když tam něco provedeš, tak hned nemailujou rodičům, ne?
Ne, přetáhnou tě pravítkem, což je horší.
Každý den se jim snažím připomínat,
že mají obrovské štěstí, aby si toho vážili.
Tak jsme dovalili šunky do Benátek!
BENÁTKY ITÁLIE
Nasadils mi tu paruku pořádně?
Jakmile vyrazíme, tak ti uletí.
- Jak jako uletí? - Uletí ti.
- Jako že… - Okamžitě. Uvidíš.
Super!
- Doufám, že ti uletí. - Doufá, že uletí! Prevíte!
- Je skvělý být zase v Benátkách. - Miluju tu romantiku.
Pamatuješ první rok v Madridu? Byla jsi na ulici Gran Vía.
Přišla k tobě nějaká žena.
A říkala, že hledá talenty a že se máš stát modelkou.
- Jo. - Z toho nic nebylo?
Ne. Pracovala jsem a nemohla chodit na castingy.
To je fakt. Muselas platit nájem.
- No a teď jsi tváří… - A k tomu cesty do Turína.
…kampaně pro Guess.
- To jo. - A uvidíme tě, že jo?
Jo, právě se na mě jedeme podívat.
To je úplně skvělý.
Cestou z letiště na hotel
jsem se viděla v nadživotní velikosti v kampani pro Guess.
Georgina!
GEORGINA PRO MARCIANO GUESS
Hele!
Vypadáš nádherně.
- Působivý. - Manekýna.
Vidět se tam byl další splněný sen.
- Moje ségra! - Jak je krásná!
Kdo by čekal, že jednou budeš tady?
Ramón mi řekl novinku.
Prý budu v další kampani pro Guess. A to jsem ještě pořád tady.
Gio má teď hodně rozjetou kariéru.
AGENT, ANGELS PROJECT
A to nejen lokálně, ale mezinárodně.
A upřímně je to žena, která umí dostat věci do módy.
Vosa.
Jestli ji nezabiješ pořádně, tak tě bodne, ne?
- Nezabíjej ji. Odletí. - Zabij ji.
- La Ivana! - Á! Pohnula se!
- Zabij ji. - Ivano, opatrně.
Nezabíjej ji!
Bodne nás.
Je za tebou.
- Blbe! - Nezavírej.
- Ne, Ramóne! - Teď si s ní poraď.
Všichni jsme tu magoři.
Víte, že to město časem zmizí?
- Jo. - Oni něco vymyslí.
Do 20 let zmizíme všichni.
- Ne! - Jo!
- Bude konec světa? - Jo.
- Píše se to v Apokalypse. - Konec světa bude v roce 2050.
Vážně myslím, že se jednoho dne rozevře země a svět… prásk!
KADEŘNÍK, UMĚLEC
Vyšlehnou plameny a všichni umřeme nebo tak.
Nebo si vlezeme do rakety a odletíme jinam.
Naštěstí můžeme odletět žít na Mars.
- Jo. - Kdes to vzal?
- Zkoumají to. - Na Měsíc.
Zkoumají to na Marsu.
Možná je tam život, ale co já vím.
Však to zažijeme v roce 2030 nebo 2040.
Myslím, že konec světa není daleko. Uvidíme, až přijde.
Odletěli na Měsíc v kosmické lodi a našli tam vodu.
- Měsíční vodu? - Z Indie.
Z Indie?
Viděla jsem to v arabštině a rozuměla tomu.
Jsme vzdělaný!
Já jsem vzdělaná, protože jsem světoobčanka a hodně cestuju.
„A koukám na zprávy v arabštině!“
A koukám na zprávy v arabštině a už rozumím. Je to těžký.
Kdo může říct, že kouká na arabské zprávy?
- Málokdo. - La Gio.
Ahoj.
- Ahoj, zlato. - Ahoj, zlato.
- Jak je? - Dobře.
NÁVRHÁŘKA ŠPERKŮ
- A ty? - Dobře.
Všechny jsou krásné. Nádherné.
Dneska jsou to dva roky, co znám Serpienteho.
- Wow! To je zážitek! - Jo, já vím.
Zkouška z tance a zpěvu, aby mě najala jako kadeřníka.
Byl jsem zrovna v Madridu a přišel za mnou Fer
a povídá: „Hele, jedu s Georginou do Benátek.“
A jestli chci taky. A já: „Tak jo.“
Dorazili jsme a já začal vyšilovat.
Říkal jsem: „Ta je krásná.“ To byl můj první dojem.
To je síla. Pamatuju si, když jsi přišla.
Říkal jsem si: „Určitě na sobě má tunu mejkapu.“
To když jsem viděl tvoji pleť.
Ale pak jsem ji otřel a řekl si: „Nemá na sobě mejkap.
To je její tvář.“
Nechat se nalíčit je jako Kinder vajíčko. Překvapení!
Jo, překvapení.
- Ale fakt. Bylas neuvěřitelná. - Žádný vylepšovačky.
Jakmile Georgina někoho potká,
otevře mu svůj domov, začlení ho do svého života…
Důvěřuje mu.
Do letošních příprav na Benátský filmový festival
jsem zapojila Gurama, návrháře Vetements.
Loni jsem se nechala inspirovat Snídaní u Tiffanyho.
Letos mě inspirovala Julia Roberts.
Je to žena, která překvapuje. Rozhlíží se kolem sebe.
Je zvědavá. Není to jenom look.
„Navleču si šaty a vymyslím k nim příběh a inspiraci.“
Taková není.
Ten náhrdelník je úchvatný.
Tohle je úžasný. Zbožňuju to.
Nesahat!
To je důvod, proč ji chtějí. Umí vytvořit virál.
Objevuje se v mezinárodních médiích.
A značky se koneckonců chtějí hlavně zviditelnit.
GEORGINA ZÁŘÍ V BENÁTKÁCH
JAKO JULIA ROBERTS V PRETTY WOMAN
GEORGININ BENÁTSKÝ LOOK PODLE PRETTY WOMAN NÁM VYRAZIL DECH
Co, zlatíčko?
- Už jedeš? - Jo. Jedeme k letadlu.
- Mám vás ráda. - Vy jste odjeli?
Jo, odjeli jsme, ale už jedeme domů.
Mohla by se stáhnout a akorát se starat o děti
nebo dělat, cokoli chce.
Kam jste jeli?
Na focení. Pak ti ukážu fotky.
Ale vzhledem k tomu, odkud pochází, chce dětem vštípit dobrou pracovní morálku
a ony tomu rozumějí a respektují ji kvůli tomu.
MADRID ŠPANĚLSKO
FOCENÍ PRO GUESS
Jsem v Madridu, kde začínám svou druhou kampaň pro Guess,
na nádherném místě.
Jsi neuvěřitelně krásná.
- Už mám otevřít? - Ne. Nebo jo, otevřít.
- Ale! - Jako Monica Bellucci, nádhera!
KADEŘNÍK
Ani nevypadám jako já.
- Blonďatá by mi slušela, co? - Jo.
Vypadáš krásně. Jako panenka.
- Dobré ráno. - Dobré ráno.
- Ahoj, dobrý den. - Dobrý den!
- Jak je? Jak se máme? - Podívej, splnil se ti sen.
- Dobrý! Nádhera! - Že jo?
Moc se mi to líbí. Rozzářilo tě to.
- A omladilo. - Jo.
Míň jako Azúcar Moreno.
- Promiň, že jdu pozdě. - Zlato!
Musel jsem se ostříhat. Jindy není čas.
- Ale moc ti to sluší. - Jo? Tobě taky.
Nevypadá to dobře, když dorazí přede mnou. Ale ona mi to odpouští.
Skvělý, ne? Naše druhá kampaň pro Guess. Jsi z toho nadšená?
Ta fotografka naposled dělala s J. Lo.
Udělá skvělé fotky. Budeš vypadat nádherně.
Mám pro tebe dáreček. Snad se ti bude líbit.
- K narozeninám. - Tak to jsem ani moc nezlobil, co?
- Ty zlobíš pořád. - Co to asi je?
Určitě něco, co potřebuješ.
- Jo? - Do práce. Otevři to takhle.
Skvělý. Paráda.
Můj je už strašně starej, co?
Super. Nádhera.
- Díky moc. - Není zač, zlato.
Ani jsem si neuvědomil,
že můj počítač je deset let starý.
Takže dobrý.
Ale je to danajský dar.
Dala mi počítač, abych víc pracoval.
No ale… Dobrý. Jsem jí vděčný.
Když musíš tak tvrdě makat,
tak jsem ti objednal Thajku, co ti udělá masáž nohou.
Nevím, jestli je čas. Ale pojďte dovnitř!
Ani, pojďte!
Dobrý den.
Po tomhle budeš moct udělat deset kampaní za týden.
Radši bych ruce.
Najednou jsme se obdarovávali vzájemně, protože mě překvapil masérkou.
Už teď jsem zrelaxovaná.
Uvidíme, jestli usnu.
Jen relaxuj.
Když se zrelaxuju moc, půjdu na to focení takhle.
Ani bude stálá spolupracovnice.
Měla jsem ztuhlý prst a ona mi ho napravila.
Měla skvělou energii.
Nerada ruším při masáži, ale musíme jít.
Vrátíme se k tomu pak, teď mám focení.
Je tady Paul. Pozdravíme ho.
MÓDNÍ NÁVRHÁŘ
Ahoj, Paule.
- Ráda tě vidím. - Ahoj.
- A já tebe. Podívej. Listopad. - Jo.
A máme… To ty jsi přinesla tohle počasí. Je to neskutečné.
- Nádherné světlo. - Ten dům je krásný.
Jsem moc rád zase tady.
Děkuju za tu příležitost.
A mám velkou radost z úspěchu naší kampaně.
- Ne. - Celosvětově.
Ne. To my děkujeme tobě.
Nečekali jsme, že to bude tak…
- Ať přijedeme kamkoli… - Jo.
Od Mexika přes Španělsko, Peru, Itálii až po Francii…
- Všude. - Jo.
„Georgina“.
Protože miluješ rodinu. A to se nám líbí, protože rodina je vším.
- Přesně. - To je moc důležité.
Moc důležité.
- Kolik máš dětí? Pět nebo šest? - Pět.
- Pět. To je hodně práce. - Jo.
Jsme připraveni do práce?
- Připravená? - Ano.
- Zlepšila sis angličtinu. - Jsem pořád připravená.
Vlasy.
- Tady. - Jdeme na to. Do práce.
Pro Georginu to byl způsob, jak se představit světu.
Paul Marciano, vlastník firmy Guess,
je ve světě módy velmi uznávanou figurou,
protože jeho kampaně jsou ikonické.
„Velikost kurzoru“. Velká. Už pořádně nevidím.
„Snížit průhlednost“…
Ramóne, zase tě jdu vyhodit. Budeme tu fotit.
- Vždycky se ti líbí, co mám já. - Promiň. Přesuň se tamhle.
Sakra, ale já si tu nastavuju počítač…
Promiň. Vybral sis místo, co se líbí Paulovi, takže…
- No dobře. Protože… - S'il vous plait.
Proboha. Tak já se přesunu tam.
Ani, co teď děláte, zlato? Máte na mě čas?
- Ano. - Jsem strašně ve stresu. Pojďte sem.
Sawadika.
Pohodlně se posaďte.
Pohodlně? No to nevím.
- Můžete se trochu opřít. - Tohle je…
Napravte mě.
Tak co?
- Máte to zatuhlé. - Zatuhlé?
No tohle…
Tohle je ten nejlepší dárek, ne?
A je to hydratační.
Na to vždycky zapomenu. Na hydrataci chodidel.
Máš napilno, zlato?
- Přistihlas mě. - Tomu říkám dřina.
- Mám tu počítač. - Chci být jako ty, až zestárnu.
- Jak si to zařídím? - Najdi si nějakou Georginu.
Ramón seděl v salónu a nechával se masírovat.
Tak nevím, jestli ten dárek byl pro mě, nebo pro něho.
- Jak to jde? - Dobře. Chystáme se na čtvrtou.
- Skvělý. - Teď bude čtvrtá.
V klidu, Ramóne. Žádný starosti. Zůstaň.
Nestresuj se.
- Zpracovávám smlouvy, víš? - Jasně.
Člověk se musí zrelaxovat, aby mohl potvrzovat věci.
„Odemkněte Mac otiskem prstu.“ A kruci.
„Přiložte prst.“
Tak dělej. Teda tohle…
DUBAJ SPOJENÉ ARABSKÉ EMIRÁTY
Od té doby, co jsme v Saúdské Arábii, pořád dostáváme ceny.
Museli jsme do Dubaje, kde Crisovi udělili tři ceny.
Dámy a pánové,
cenu Dubai Globe Soccer Awards pro nejlepšího hráče Blízkého východu
získává Cristiano Ronaldo!
Musím poděkovat své ženě a svým dětem za to, že mě každý den snáší.
Vím, že občas je se mnou nuda,
ale neustálá důslednost je součástí mojí práce.
Takže děkuju, že jste pro mě hlasovali.
Nepřestávejte podporovat fotbal.
Nepřestávejte podporovat Al-Nassr a Cristiana.
Hned druhý den jsem zase já předávala cenu na Joy Awards.
RIJÁD SAÚDSKÁ ARÁBIE
HEREC
ZÁPASNÍK
Georgino!
Pozor. Ať nespadneš.
Jdu dozadu.
- Ano, tam. - Pozor na schody.
Kdo to je? Sandra.
- Jsi v pořádku? - Sandro, v pořádku?
Zakopla jsi, nebo tě strčili?
S Joy Awards spolupracuju už podruhé.
Loni jsem si je sice užila, ale byla jsem strašně nervózní.
Byla jsem v Arábii krátce.
HEREC
- Řekni něco. - Měli jsme poprosit o fotku.
Letos jsem si to užila strašně moc,
protože jsem večer strávila s Evou Longoriou.
HEREČKA
Je to úžasná žena.
Skvělá máma. Skvělá manželka.
A strašně inspirativní žena.
Máme toho hodně společného.
- Mrtvá. Nemám hlad… - Ale není to poznat. Sluší ti to.
- Dobrý večer všem. - Všem.
Ajajaj.
Je tam ta taška?
Ahoj.
- Hotovo? - Jo.
Dobře, jdeme.
Dobrý večer všem. Čestné…
- Ne. Potlesk. - Aha.
Čestné ocenění…
Fajn. Nezajímá ho to.
Děkuju!
Georgina Rodríguez!
Čestné ocenění
si přichází převzít
nádherná Nadžwa Karam.
Bravo!
- Vidělas ji? Miláček. - Jo.
Celá nervózní.
Hele, už jde, hele!
- No jo. - Skvělý, ne?
Georgina nám zavolala
a řekla, že pojedeme do pouště,
kde už byla s Crisem,
a že je to nádherné místo nasycené energiemi a že ho musíme vidět.
Dobrý den.
Kdo je tenhle španělsky mluvící Arab?
Nechápeš, že jedeme do pouště? Tak jsem se přizpůsobil.
- Tak dobře. - Líbí?
- Neustále mě překvapuješ. - Mám i pro tebe.
- Ale… - Ne, prosím tě. Dělám si srandu.
Chcete se podívat?
Je pravda, že rád dodržuju tradice zemí, které navštívíme.
Dal mi to můj klient Chaled.
Řekl jsem si: „To se hodí.“
Ráno ji překvapím svým tradičním arabským oděvem.
Chudáček. Nevyspal se.
Je jako kanárek, ne? Nebo jako ten pták, co dělá takhle.
AL-ULA SAÚDSKÁ ARÁBIE
Al-Ula je tak magické místo, že když jsme ho s Crisem poprvé viděli,
nemluvili jsme, abychom nezkazili ten okamžik.
To ticho. Ticho, jaké nenajdete nikde jinde na světě.
Když jsem tu byla poprvé s Crisem, byla jsem z těch skal úplně hotová.
- Úplně hypnotický. - Neskutečný.
Je to nádhera.
Neuvěřitelný.
Jako by to místo z člověka vysálo energii
a pak mu ji obnovenou vrátilo.
- Na krásnějším místě jsem nebyla. - Příroda.
Jo. Koukej na ty skály. A já si doma hraju s onyxem.
Jako moje máma. Má barák plný kamenů.
Říkám: „Dost s těma kamenama.“ „Je v nich energie.“
Přesně. My jsme energie.
Jsem hodně duchovně založená. Hodně se řídím vibracemi a energiemi.
Myslím, že jsem hodně citlivá.
Některá místa mají tak dobrou energii, že se uvolním,
jako bych se ponořila do 40stupňové vody ve vířivce.
Vítejte v mém domě.
- V arabském domě. - Díky.
Přesně tady jsme byli.
V noci nám tam zapálili oheň.
Líbilo se mi to a řekla jsem si:
„Až mě navštíví přátelé, tak je sem určitě vezmu.“
Musím se o to s nimi podělit. A ještě tam musím s dětmi.
To je ale klid, co?
Na tomhle místě se nemluví.
Nepřerušuj ticho, pokud ho nevylepšíš. Nikdo ho nevylepší.
Tichoučko.
To ticho. Takové nenajdete nikde jinde na světě.
Ani doma. Člověk pořád něco slyší.
Včera na galavečeru bylo hluku dost.
To jo, byl tam dost rámus, co?
Ale byli tam lidi z celé Arábie, ne?
- Nejen z… - Myslím, že je to Blízký východ.
- Z celého Blízkého východu. - A Gloria Estefan!
Byla jsem hotová, že ji vidím.
Já ji neviděl.
- Protože… - Když jsem chtěla natočit.
- To nebyla ona? - Ne.
- Gloria Gaynor. - Estefan? Prosím tě!
Gloria Gaynor.
Říkal jsem si: „Co mi to povídá?“ Věděl jsem, že to byla Gloria Gaynor.
Proto jsem ti včera říkala:
„To má paruku? Co to má s vlasama? Takhle si ji nepamatuju.“
A ty mi neřekneš, že to není ona? Prevíte!
Nepochopil jsem to. Řekl jsem: „Nevím.“
A já: „Nepřerušuj ticho.“
„Nepřerušuj ticho, pokud ho nevylepšíš.“
„Včera ta Gloria Estefan!“
Nádhera.
- Je to tu obří. - Obrovský.
- Můžeme tu dělat ty nasmlouvané kampaně. - Jo.
Přivezeme je do Arábie, abychom nemuseli my tam.
Jasně.
Byla jsem se podívat ve Film AlUla.
Tak osvěžující. Tak čisté.
A jak to vypadá venku! Před měsícem jsem tu byla s Crisem.
Jo, a ten měsíc…
V noci jsou hvězdy na poušti vidět úplně jasně.
Je to fakt působivý.
Je z toho cítit síla.
Zjistili jsme, že nejlepší místa na natáčení jsou v Saúdské Arábii.
Hodně po nás chtějí, abychom na natáčení jezdili mimo Saúdskou Arábii.
Takže čím snazší a lépe dostupné to bude a čím rychleji se tam dostaneme, tím lépe.
Je to vážně působivé. Je to na natáčení filmů.
Jo, Ramóne. Sežeň mi roli.
Přála bych si natočit film v Al-Ule v tom nádherném studiu.
Královna pouště.
Něco ti řeknu.
Když se neztotožním s tím produktem nebo čím, tak to dělat nebudu.
Jasně, a navíc chceš být loajální ke značkám, se kterými spolupracujeme.
Aristoteles řekl: „Přítel všech je přítel nikoho.“
Nemám ráda, když lidi propagujou tisíc věcí, co k nim ani nesedí.
Všechno má svoje místo.
Ramónek mi domlouvá spoustu práce. Ale nezíská všechno, co chce.
Občas mě tlačí do kampaně, s níž nesouzním. Pak mě nic nepřesvědčí.
Kluci, víte, že se to tu jmenuje Maraya?
To v arabštině znamená „zrcadlo“.
- Wow! - Je to největší zrcadlo na světě.
Podívejme, co všechno neví! Je vidět, že už tu byla.
Jasný.
Tolik štěstí v Al-Ule! Bože!
Nádhera.
Z té energie se mi chce…
- Prostě… - Co?
Gregoriánské chorály. Do toho.
Kamkoli jdu, tam začnu zpívat.
Ať už jsem v Al-Ule, nebo na focení, nebo v Benátkách.
Ať jsem kdekoli, zpívám.
Je to cítit.
Ciao, Marayo. Já to tu zbožňuju.
Šup. Dovnitř.
- Jedeme. - Panebože.
Dobrý den.
- Už zase tohle? - Líbí se mi to.
Není to špatný, protože jsi hezkej, ale máš v tom hlavu jako brambor.
- Aha. - Působivý.
Chtěl jsem se vyfotit tady s tímhle.
Říkala, že vypadám jako pan Brambůrek.
Ale to nevadí.
Tady?
Dobrý den.
Klove mě.
Jak mám pózovat?
- Jsi influencerka. Poraď. - Koukej na svýho ptačího kámoše.
Je u mě spokojenej, že jo?
Jo. Líbíš se mu.
Vidíš? Už dobrý, ne?
Je pěkný. Moc děkuju.
- Tak jo. - Moc vám děkuju.
Líbilo se ti tvoje zvířátko?
- Jo, uvidíme… - Nosí štěstí.
Koukněte na Gio.
Nikdy nebyla na výšlapu.
Tak to pardon. V Jace jsou hory, jasný?
- No… - Neslézej.
Taky chodím do Pyrenejí na houby.
Jo, na houby. Na louku. Jako Heidi, děvčátko z hor.
- Panebože. - No vážně.
- Ramóne. - Tak.
To je posilka.
- Vždyť vy ani… nemůžete… mluvit. - Už jsem unavenej.
Strašně unavenej.
Nový rok, nová předsevzetí. Místo tuku svaly.
- Jo. - Prospěje vám to.
- Super. - Ale pak do hotelu na croissant.
A trek máme za sebou!
- Gratuluju! - Jupí!
Zahřáli jste se a shodili péřovky. Výborně.
To jsou krásné domy.
- To jo. - Tak jednoduché.
- Super romantika. Krása. - Jo, jsou k sežrání.
Al-Ula je krásně zachovalá. Projeli jsme se městečkem.
- Dobrý den. - Takhle to chtěli…
Je neuvěřitelné, jak to opravili a jak dobře uchovali to, co je původní.
- Je to božské. - Je to jako chodník slávy.
- Tam taky otiskneš dlaně. - Super.
Položte sem dlaň. Přitlačte.
Přitlačte.
Chviličku. A dolů…
Skvělý. „Georgina Rodríguez“.
V Al-Ule viděli, jak moc miluju a obdivuju krásu.
Hele na ty kočičí drápky.
A tak mě poctili tím, že obtiskli mou dlaň,
která už navždy zůstane ve starém městě v Al-Ule.
- Díky. - Díky.
Dáváš to, co dostáváš.
Jsi to, co dáváš.
DUCASSE V AL-ULE
Ten měsíc…
No tohle je prostě nádhera.
Na co nás zveš, Ramóne?
No, mají michelinskou hvězdu a ty jsi tu z nás nejbohatší.
Dobře.
Je to moc hezký.
- Tak… - Tak já si…
Na Al-Ulu!
A na zdraví a lásku ve světě.
- Užili jsme si to, co? - A moc.
- Stálo to za to. - To teda jo.
Ale člověk sem nesmí se Serpientem, ale s partnerem.
Serpiente je vždycky vítán, s partnerem i bez.
Za měsíc a půl mám narozeniny.
Cris bude v Číně. Co chci dělat?
A tak jsem pro kamarády zorganizovala výlet.
- Jo! - Řeknu tohle. Je v tom zkouška fyzičky.
Můžeme uspořádat Hru na oliheň. Bez toho umírání.
To je problém. Soraya vydá za dva.
- No jo, ale… - A vy za půl.
- Budu se Sorayou a… - Jo.
- Zmizím. - Ta tě převálcuje.
Uvidíš.
A ten výlet je…
na…
Maledivy.
Překlad titulků: Kristýna Wanková