MALDIVERNE - DET INDISKE OCEAN
Som barn drømte jeg om at rejse til Maldiverne.
JEG ER GEORGINA
Havet…
Farven er som noget i en film.
Det var lyst og energisk… Helt utroligt.
Man følte, at man svævede, båret af vinden.
Jeg følte mig som et støvkorn i Det Indiske Ocean.
Jeg elskede oplevelsen.
Lad os se, om der kommer en haj.
At svømme tæt på hajer var det værste ved Maldiverne.
Jeg er bange!
Det skræmte mig virkelig.
-Bær mig. -Nej.
Jeg er træt. Mine ben er helt…
Hver gang vandet rørte mig, tænkte jeg kun på hajer.
Ædt af en haj på min sidste dag som 29-årig.
Det skræmmer mig ikke bare. Tanken gør mig rædselsslagen.
Jeg ser kun hajer. Jeg ser en sten og tror, det er en haj.
De siger: "Hajer er vegetarer."
Hvilken slags haj er vegetar?
Nej.
Jeg kan ikke klare det.
Jeg så noget der. Noget stort.
-Der er hajer der. -Okay.
Det var en haj. En hajunge, men stadig en haj.
Og hvis moren er her og ser mennesker tæt på ungen,
så angriber hun nok.
Skræmmende. Jeg kunne ikke lide kajakken.
Jeg stødte på grund.
Jeg kan heller ikke lide at drive.
Jeg springer ikke i havet.
Der er der, hajerne er!
Den vej!
Da jeg så Sergio og Serpiente, tænkte jeg på min søn i midten
og vandet i kajakken.
Sergio!
Vent.
Åh, sikket drama.
Jeg vil beskrive Maldiverne som et paradis.
Et sted, hvor man slapper af…
…og morer sig med familien.
Mor, jeg så Nemo og en kæmpe skildpadde!
Børnene nød at svømme med skildpadder.
Der var en skildpadde!
Jeg svømmede med den.
Er det din drøm?
-Min drøm er at se en haj. -Det skete.
-Ikke det. -Også mig.
Børnene elskede det.
Men de er med på hvad som helst.
I var gode til at svømme.
Okay. Det samme, længere væk.
Jeg filmede en video til Vogue Mexico om indholdet i min taske.
Jeg forstår ikke.
En kvindes taske siger meget om hende.
Hej, Vogue.
Jeg er Georgina Rodríguez. I skal se, hvad der er i min taske.
Gio, ikke så stiv.
Ikke så stiv.
-For oprejst? -Ja.
Jeg trænede med Soraya for at fikse min holdning,
og nu siger du… Jeg fortæller hende, hvad du gør.
Du talte sådan til kameraet.
Lidt.
-Er lyden god? -Tal, så Ramón kan høre dig.
Hej, stædige.
-Hvordan er lyden? -Tumpe.
God. Den er perfekt.
-Stille. Ingen snak. -Mobiltelefoner!
Gios hilsen.
Hej, Vogue. Jeg er Georgina Rodríguez. Jeg vil vise jer min taske.
-Du skal tale meget. -Vent.
Hvis du spilder på tasken…
Jeg drak af flasken, men tak.
-Tak, Ramón. -Tak for tjenesten.
Han er opmærksom.
Kom så. Vi stopper hele tiden.
At filme tasken var sjovt og kaotisk.
Tre, to, en. Stille, tak. Hvad siger din taske om dig?
Min taske siger, at jeg altid er forberedt.
Jeg har ikke min oplader. Jeg har den altid.
-Hent den. -Intet batteri, men…
Hent iPhone-opladeren! Den!
Den med "Gio" på.
Tre, to, en… Hvad vil vi blive overraskede over at finde i din taske?
Nogle ting ville overraske jer, men mest…
Gentag spørgsmålet.
Hvad vil…? Hvad…?
Hvad vil vi blive overraskede over at finde?
Jeg har meget, som vil overraske… Jer!
-Stille. Nu. -Chokoladebarer.
Okay… Ramón, hallo?
Irriterende.
Vi havde travlt, for det var allerede sent.
Og med afbrydelserne ville det nå at blive mørkt.
For eksempel i dag
har jeg nogle vingummier.
De er uåbnede, fordi de små mus i mit hus ikke har åbnet dem.
Så de er intakte.
Min Rimmel…
Igen. Uden Rimmel. Det er et andet mærke.
Se, hvor erfaren jeg er, Ramón?
Vi bidrager alle sammen.
Hvad er der galt med jer?
Disse to ordsprog betyder meget for mig.
Først…
Sæt mobilen på lydløs. Man kan høre den.
-Hvis? -Ikke min.
-Jeg ved det ikke. -Det er din, ikke?
Inderst inde må man elske ham. Men Ramón er speciel.
Kom så. Lyset. Nu.
Jeg har mange ting. Jeg har for eksempel slim.
Jeg har en rosenkrans.
Jeg har også min første designerpung,
som jeg købte, da jeg arbejdede i Prada.
Den er rød, fordi en asiatisk kunde sagde, at farven tiltrækker rigdom.
-Jeg har også… -Vandscooterne er irriterende.
…et bånd fra Vor Frue af Søjlen, som en ven gav mig.
Øen er øde, ikke? Der er ingen.
Han gør bare sit eget.
Jeg vil nominere min veninde Eva Longoria til at vise mig sin taske.
Perfekt!
-Og slut. "Tak, Vogue." -Tak, Vogue.
Blink eller kys, så er du færdig.
Du har afbrudt hele tiden.
Og så er det dig, der kræver perfektion.
Spis ikke mit slik.
Okay. Seriøst.
Ramón, hvad med lidt fjernarbejde?
Lav fjernarbejde.
Og du gætter aldrig, hvis mobil det var.
Den eneste, som arbejder.
Jeg er uønsket. Ingen vil have mig på øen.
-Kom så. -Sig hej til Vogue.
Værsgo.
Og oven i alt det kaos blev Ramón vred.
På det værste tidspunkt.
Mange tak, Vogue, fordi jeg måtte vise min taske.
Jeg håber, at I nød det.
Vi ses snart. Indtil næste gang.
-Fantastisk. -Bravo!
-Tak, Ramón! -Okay!
Vi elsker hinanden, men stress kan skabe konflikter.
-Ramón. -Han blev virkelig vred.
-Skal jeg ringe? -Nej, jeg ringede. Han lagde på.
Jeg er død.
Han tænker måske på noget.
Jeg går hen og ser, hvad der er galt.
Jeg arbejder… Nej, vi arbejdede.
Han afbrød. Vi havde travlt, for solen går ned.
-Han skal tænke. -"Jeg går. Jeg er ligeglad."
Han kan være lidt for meget.
Ja, hvis man har brug for ro, så…
Han elsker os, men…
-Han er en god far. -Der er mere dårligt end godt.
Tal med ham, Gio. Du er…
-Er det her? -Ja.
Men han er sådan en dronning.
Hvor er han?
-Ramóns villa. -Ja, den her.
Den her?
Der er hans hat.
-Det er hans hat. -Okay.
-Han tager den ikke. -Vi arbejder.
Og vi skal løbe rundt, fordi den lille prins blev sur.
-Vent. Jeg hører stemmer! -Ved I, at stranden er privat?
-Ja, Ramón. -Hvor var du?
Man bør ikke gøre Ramón sur.
Dronning! Jeg købte den T-shirt til Junior.
Jeg er en stolt person.
Gid, de lyttede mere til mig.
Ramón, du går fra mig og er vred.
"Jeg går. Glem Netflix og Maldiverne."
I stresser mig.
Vi kan lide at diskutere.
Vi er som et par, men uden at være et par.
I skal være sødere mod mig,
ellers vil folk ikke respektere mig.
Vi drillede bare.
Men vi har vores kampe.
Hvad skete der?
Det var bare: "Jeg ved ikke"…
-Jeg gør ikke noget halvt. -Ja, men vi sagde…
Solen går ned. Det er svært at starte forfra.
Jeg vil have, at du bruger det bedste adjektiv eller ord for noget.
Men jeg gjorde det allerede bedre end det, du sagde, jeg skulle gøre.
Din timing og din måde er ikke altid den bedste.
Selvom jeg er meget direkte,
er jeg også følsom.
Jeg sagde: "Lav fjernarbejde," fordi du var intens.
Jeg har kendt dig i mange år, Ramón.
Når du er sådan, siger jeg: "Lav fjernarbejde eller drik kaffe."
Vi kender hinanden godt.
Det er også vigtigt, ikke?
Jeg får beskeder fra Mexico. "Gør det sådan og sådan."
Når jeg siger ting, er der en grund.
Jeg finder ikke bare på det.
Når man arbejder og ikke hviler sig, kan man være mere irritabel.
Men det skete.
Gymkhana i Torrevieja.
Mig, gymkhana?
Det er gennemført.
Idéen om gymkhana kom efter en time med Soraya i Saudi-Arabien.
Vi talte om Maldiverne og trænede.
-Jeg er bange for Soraya. -Seriøst?
Ingen strategier!
Intelligensen i gruppen er ikke ligeligt fordelt.
-Vi fortæller sandheden… -Om Maldiverne!
Det, I vil vide. Hemmelighederne bag gymkhana.
Tre, to, en!
-Træk! -Træk!
Træk! Det var svært.
Grupperne var allerede dysfunktionelle.
Vi ville have Soraya, og jeg var den eneste heldige…
-Du fik Soraya. -Ja.
Træk, fjolser!
Træk!
-Du trækker ikke! -Træk!
I trækker ikke!
Jeg grinede så meget, at jeg ikke kunne holde rebet.
-Lavere. -Jeg dør!
Jeg regnede med at vinde, men i første omgang, bum!
Ned i sandet.
Sådan!
Farvel, skat.
-Hvordan kunne det ske? -Jeg trak ikke. Ramón!
Det var kun mig, der trak.
Det begyndte som en joke: "Gymkhana. Nogle sjove lege."
Vi forventede ikke Hunger Games.
Blodet vil flyde, skat.
Soraya mod Serpiente.
-Hvad skal jeg gøre? -Hep på dem.
-Skub hende ud af cirklen. -Ja.
Jeg sagde: "Jeg må kæmpe."
-Forsigtig! -Kom så, Serpiente!
Tag hende!
Hold hende!
Serpiente var lidt for let.
Hold ud, Serpiente!
Sådan. Næsten! Hold ud!
Hold ud!
-Ud med dig! -Ja!
-Godt kæmpet! -Det er ikke slut endnu.
Kom så, ud af ringen.
Nu vil jeg kæmpe mod dig. Kom.
Jeg ville ikke deltage i gymkhana eller noget.
DE SEJESTES KAMP GEORGINA MOD RAMÓN
Jeg er en seriøs forretningsmand.
Månen er smuk, ikke?
-Hov, rolig! -Rolig!
Jeg sagde ikke: "Tre, to, en." Det tæller ikke.
Ramón var klar! Han er efter os!
Du var ivrig.
Har jeg lyst til at rulle rundt i sandet?
-Tag ham! -Han er svag.
-Sådan! Bagud! -Kom så! Bagud, Gio!
Kom nu!
Hvis jeg sårer Georgina, så kan hun ikke arbejde i to måneder.
Det bliver dyrt.
Bagud. Han er ude.
Hov!
-Ramón faldt først. -Uafgjort.
Ramón faldt først.
Jeg lod hende vinde.
Ramón.
Det var så fedt at skubbe Ramón ud af cirklen.
Jeg lod hende vinde, fordi hun er chefen.
-Jeg smadrede dig. -Hun vandt.
Men…
Hvad? Hvad skal jeg gøre?
Tager du et til?
Vores gymkhana var lidt af et show.
Soraya, det falder af.
Det var en forhindringsbane.
Hænderne op! Op!
Hvad laver du? Stop ikke.
-Hvad laver I? -Ude!
Hvordan smager nederlaget?
Jeg er ret afslappet.
Vi skulle bare more os.
Nu!
Toppen.
Helen, skynd dig!
-Kom så, Sergio! -Helen!
Det blev til Squid Game.
Folk fik det galt i halsen. Det var anspændt.
Jeg fik næsten melforgiftning.
Jeg slugte mel og tænkte: "Wow."
-"Som at grave efter guld." -Så sjovt.
Det var oliven.
-Han spiser det som en kage. -Din tur.
Nej, jeg har cøliaki.
Vi vandt alle sammen, for vi gjorde vores bedste.
Vi morede os alle sammen.
Og vi havde alle en grund til at vinde.
Jeg ville fejre min 30 års fødselsdag på Maldiverne.
Jeg drømte om det som barn, og det skulle være i år.
Vi bor i Arabien, så det er kun fem timer væk.
Se, hvad de har gjort. Det er smukt.
Jeg har fejret min fødselsdag på tusind måder.
Afslappet, alene.
Kun med min partner.
Andre med mine børn og partner.
Andre kun med venner.
Kom her, Gio. Vi har en gave til dig!
Tillykke med fødselsdagen!
Tillykke med fødselsdagen, kære Gio!
Tillykke med fødselsdagen!
-Fantastisk! -Og…
Tillykke…
Tak, min skat.
Jeg takker Gud for mit liv, for en fødselsdag med de nærmeste
og for mit drømmeliv.
Pas på, børn.
-Jeg ved ikke… -Skær.
"Jeg elsker fødselsdage med kager i fire etager."
-Pres. -Så let.
Kom så.
Vi bliver overmætte, hvis vi spiser hele kagen.
Sådan.
-Hov. -Åh gud…
Hun er dramatisk.
-Bizcocho, hvor lækkert. -Med creme.
Det elsker vi ved hende.
Mine venner gav mig en fantastisk gave.
Ja!
Okay!
-Seriøst? -Ja, det er en rosenkrans i guld.
Jeg har ingen i guld.
Jeg elsker den.
Jeg elsker, at guld ikke ruster.
Jeg har den altid med.
-Vi ramte vist plet. -Ja.
Det kræver, at folk kender mig godt, og I kender mig godt.
I rammer altid plet.
Hvor er den smuk.
Det er mørkt, men der er fine detaljer.
Ja. Og ansigtet er smukt. Selv næsen.
Jeg elsker statuer af Jomfruen og rosenkranse.
De bringer fred og forbinder mig med Gud.
Jeg holder den for dig.
Wow, Ramón.
-Wow. -Ramón var meget stille.
Og han elsker Bottega.
-Den er fin. -Så flot.
-En pung. Fordi du siger, at de… -Tiltrækker penge.
Rød tiltrækker penge. Derfor.
Til penge.
Hvis du fylder den, er der penge i.
-Tak, venner. -Tak.
-Lad os skåle. -For dig.
-For Giorgi. -Skål for Giorgi.
-For os alle. -For 30 år mere.
For det nye årti.
De ramte plet, fordi de kender mig.
Jeg elsker, at de tænker på, hvad der gør mig glad
og måske overrasker mig.
Skål for øl og ikke at få et føl!
Hørt!
Så glamourøst!
I viser taknemmelighed ved at være som en familie for mig.
Så tak, fordi I er her. Jeg elsker jer.
Vi elsker dig.
-Jeg ville sige noget, men jeg kan ikke. -Ramón.
-Sig noget, Soraya. -Nej.
-Hvem er mere seriøs?
Soraya begynder at græde.
-Hun er blød. -Soraya.
Hun er modig. En overlever.
Hun er en fantastisk mor. En ven.
-Og… -Ja.
Hurra!
-Så fint. -Det er sandt.
Hvis jeg delte alle mine tanker om hende,
ville ingen tro på, at det er sandt.
Jeg mener…
Hun tilføjer altid lidenskab og kærlighed.
Gid, alle var lidt som Georgina.
Man skal bare kende hende.
-Ved du, at der er en strandbiograf? -Ja, det sagde de.
TILLYKKE MED FØDSELSDAGEN
-Helen, så sejt. En biograf! -En fin overraskelse.
Åh gud!
Hej, venner! Gio!
Tillykke, min elskede!
Bella, send mor et kys! Sig tillykke med fødselsdagen. Kys!
God fornøjelse!
Far elsker jer. Gio, jeg elsker dig.
Send mor kys! Ciao!
Jeg forventer blomster på min fødselsdag.
Jeg giver også ham blomster på hans fødselsdag.
Men den aften var der ikke kommet blomster fra ham.
Jeg tænkte: "Der er stadig tid," og de kom.
Rejsen til Maldiverne var markerede et vendepunkt.
Jeg tænker på fortiden, nutiden og fremtiden.
Jeg er så stolt og taknemmelig over mit liv og det, jeg har opnået.
Min dejlige familie og mine gode venner.
RIYADH, SAUDI-ARABIEN FAMILIENS HJEM
Idéen om engelskundervisning kom, fordi jeg havde ledt efter en lærer.
Men det var svært. Vi skal kunne sammen.
Vil du klippe alle neglene?
-Vil du have dem korte eller…? -Ja.
-Meget korte. -Nej, ikke meget korte.
-Ikke meget korte. -Ja. Korte, men…
Okay.
Det er en lang dag, når jeg får manicure og pedicure.
Så jeg øver mig i engelsk eller planlægger fotograferinger.
Vent, jeg ringer til min lærer.
Det er aldrig en spildt time, når hænder og fødder bliver gjort fine.
Det rimer!
Det er aldrig en spildt time, når hænder og fødder bliver gjort fine.
Hej.
Jeg kan ikke…livet.
Jeg kan ikke leve.
Nå. Jeg kan ikke leve
uden pæne negle.
I dag kun fjerne,
for mine negle skal være perfekte til den næste 29.
Okay, hvad glæder du dig til?
Det er svært for mig at konstruere sætninger.
Jeg har et stort ordforråd,
men jeg kan ikke altid sætte ordene sammen.
Jeg glæder mig
inviteret til mine venner
til…
Tilbringe en dag i Paris.
At tilbringe dagen i Paris.
Det er godt.
Jeg har indset, at for at kunne føre en samtale på engelsk
skal jeg tænke på engelsk.
Og for at tænke på engelsk
skal jeg bruge tid på det…
Men jeg arbejder på det.
Disse to uger gør jeg klar til min første gang…
…på en catwalk.
Rigtig godt.
Jeg er spændt.
Ja, det er så spændende.
Mine timer er underholdende.
Nogle gange taler vi kun.
Andre gange giver hun mig øvelser.
Og… Ja.
Men hun har fundet ud af, hvordan hun skal motivere mig.
Fejrede I Valentinsdag?
Morgenmad med min kæreste, fordi han skal spille.
Jeg har en særlig gave. Rigtig fin.
Og for mig er hver dag Valentinsdag,
fordi jeg lever med kærlighed.
-Du er så romantisk. -Ja.
Det er godt.
Jeg er blevet bedre til engelsk.
Men jeg skal øve mig, for en time er ikke altid nok.
Okay. Mange tak.
-Okay. Tak. -Vi ses i morgen. Farvel.
-Farvel. -Farvel.
Undskyld, jeg ikke…
Undskyld, jeg ikke er så god til engelsk.
Men jeg taler engelsk 50-50.
Før jul ringede Vetements designer Guram til mig.
Vi talte om min drøm om at gå på catwalken i Paris til modeugen.
Jeg har været spændt lige siden. Jeg glæder mig.
På en, to, tre, fire. Bøj bagud. Fem, seks.
I stedet for at pege, løfter vi armene.
Jeg var i Arabien og så en bachata-optræden,
og jeg blev vild med det.
Så jeg skrev til Leo, min lærer:
"Hvordan ser dit skema ud? Kan du komme?"
Drej, og armene ned.
Fem, seks, syv.
Vi slutter med en cirkel.
-En, to, tre. -Sådan?
Jeg havde Vetements-modeshowet i Paris,
så jeg sagde: "Jeg vil danse for at løsne op
og finde den feminine, latinamerikanske Gio frem."
Syv. Tilbage.
To, tre, fire, tilbage.
Seks, syv, hænder, otte og trin.
Jeg blev nulstillet og genfandt kvindeligheden og kropssproget,
som jeg identificerer mig med.
Dans forbinder mig psykologisk med mig selv.
Med Georgina.
Det er som folk, der har brug for naturen til at skabe forbindelse med deres indre.
Det sker for mig med dans.
Vi skal hen i centeret.
Vi finder på skøre planer.
Vi griner meget, når vi arbejder.
Men det, vi nyder mest, er at lave ting med børnene.
Det giver os ny energi.
Der er en to meter høj Guess-plakat med mig.
Er der?
-Se, hvem det er. -Hvem er det?
-Se. -Se.
Se, Alana. Vi skal prøve den.
Hvilken?
Jeg er vildt nervøs.
-Kom. -Mor, må jeg prøve den?
Centrene er fantastiske for børn og familier.
De har det hele. Man kan lave noget romantisk eller se vennerne…
Ramona, kom så!
I må ikke dø.
-Skræmmende. -I må ikke dø.
-Se dem, når de står af. Så anspændte. -Åh gud. Vær klar!
Nej!
-Der er intet at holde fast i. -Hej?
Skræmmende.
-Okay… -Se, der er mor!
Hvis der er problemer, skal man gøre sådan.
-Jeg er bange! -Ramona, så sjovt, ikke?
Det var vildt, da vi fløj.
-Det værste, jeg har prøvet. -Ja.
-En af de værste oplevelser. -Nej, den værste.
Det var lidt som at svæve eller være på NASA i…
Som at være i rummet. På Månen.
For man har ingen kontrol over sin krop.
Godt, at børnene ikke kom med.
Gio!
-Hvad? -Sig, de ikke må dreje!
-Okay. -De må ikke!
Er det sikkert?
Efter jeg prøvede en som barn, ville jeg aldrig prøve en igen.
Det var frygteligt og traumatisk.
Jeg fortryder det.
Hvordan endte vi her?
Det hele drejer. Det hele.
-Vi er kun halvvejs. -Hvorfor gør jeg det?
-Bliver det vildere? -Hvorfor?
Det ser sjovt ud.
Jeg ser dem og siger: "Lad os prøve."
Og så bliver jeg svimmel.
Jeg kan ikke anbefale det.
Serpiente!
Stop den!
Hvorfor?
SPANIEN
Goddag.
Godmorgen.
Som en god latinamerikaner er jeg på forsiden af Vogue Mexico.
-Hej. -Hvordan går det?
Den latinamerikanske verden skal lære mig at kende.
Siden jeg har givet dig meget arbejde, har jeg en overraskelse.
Har du?
Vi har lavet mange forsider, men denne er til Mexico…
-Jeg er sulten. -Kom.
-Er det gazpacho? -Nej, lad de spanske ting være.
Du skal se noget andet.
-Herovre. -Wow!
-Jeg har lavet et mexicansk hjørne. -Du godeste.
-Hvad siger du? -Det er fantastisk.
Godt, at børnene ikke kom, for…
Det er mest, så du kan spise.
-Ikke for meget før billederne. -Du er skør.
Ramón siger: "Intet slik."
Og til fotograferingen har han,
med de bedste intentioner, et hjørne fyldt med slik.
Så hvad mener du?
Skal jeg spise eller ej, Ramoncín?
Okay, lad os komme i gang. Vi skal…
Og kom med… Bestil mere skinke.
Portugal, tjek. Og i dag tager vi Vogue Mexico og Latinamerika.
Jeg er en travl person.
Så jeg udnytter tiden under arbejdet, når vi holder pause, til at holde møder.
Undertøjsmærket, jeg nævnte. Jeg præsenterer dig om lidt.
Jeg har travlt, så jeg holder mødet her.
Til hendes fotograferinger inviterer jeg klienter,
så de kan møde hende.
Eva, Marta, hej.
-Hvordan går det? -Hyggeligt at møde dig.
Tak, fordi I kom. Jeg er ked af, at det måtte blive her.
Det er helt fint. Tak, fordi vi måtte komme.
Hun elsker jeres mærke.
Så hvis vi kan blive enige…
Det passer til dine værdier og budskabet i vores kampagne.
Jeres værdier er også gode.
Og siden vi har brug for en ambassadør, som er…
Hele pakken, som mig.
Det er rigtigt.
-Ja. -Præcis.
-Ikke? -Jo.
Det er rigtigt, for du er så naturlig. Du har gode familieværdier.
Og jeg er forfængelig.
Og sexet. Jeg træner, går op i fitness og værdsætter…
Men i dag fyldte de mit omklædningsrum med slik.
Jeg spiser normalt ikke slik.
Ja, ja.
Vi arbejder med store mærker, men familiemærker er mere uformelle.
Har du set hende gøre sig klar?
Ja, det tager lang tid.
Min vens chefs datter er åbenbart stor fan af Jeg er Georgina.
Hun taler om mig.
-Hej. -Hun er genert.
-Hej. -Hej.
Hej. Tak, fordi du kom.
De siger, at du har set Jeg er Georgina,
og at du beundrer min familie.
-Jeg har lavet noget til dig. -Hvor fint. Tak.
Har du set hele serien?
Ja? Kunne du lide den?
Hun var så spændt. Du kunne ikke sove.
-Hun fik fri fra skole. -Du er heldig.
-Så heldig. -Det her er vigtigere.
Det vigtigste er, at du morer dig og er glad
og arbejder hårdt i skolen.
Din far siger, du er en god elev, og at du opfører dig rigtig pænt.
At hilse på hende og give hende et kys, var…
Hun sagde, det var en af de bedste dage.
Skal vi se dem tage billeder?
Hvis du vil have slik…
Jeg nød at opleve det særlige øjeblik.
Hun har langt hår.
Jeg vil have hår som hendes, men heller ikke ned til jorden.
Vil du have det sådan? Okay.
NUTIDENS IKONER
-Fint hus, ikke? -Ja.
-Hej. Hvordan går det? -Godt.
-Din første musikvideo. -Ja.
-Hvad synes du om sangen? -Den er god.
Har du hørt den?
-Ja. Den har en god energi. -Fantastisk.
-"Energía Bacana." -Tak. Du vil klare det godt.
-Ja. -Tak.
Jeg forventede ikke at være med i en musikvideo,
men min ven og Jeg er Georgina-produceren sagde:
"Gio, jeg laver Yatras nye musikvideo. Vil du være med i den?"
Jeg sagde: "Ja, hvis det lykkes."
Stille, tak.
Værsgo!
Tekster af: Mila Tempels