MADRID ŠPANĚLSKO
Tak, ticho, prosím!
A akce!
JMENUJI SE GEORGINA
ZPĚVÁK
- Máš krásné děti. - Nechce se jim odsud.
Jsou to osobnosti.
- Všichni. - Ano.
- Každý je jiný. - Ten kluk říkal, že jsem tlusťoch.
- Fakt? - Říkal: „Ukaž mi břicho.“
Zvedl jsem si triko a on: „Jsi na tom špatně, nic tam nemáš.“
- Ukázal mi svoje plné svalů. - Je namakanej.
- Jako jeho táta. - To jo.
Už to bude, lidi.
- Díky, žes to vzala. - Já děkuju tobě.
Bude to super.
- Ticho, prosím. - Připravit, kamera, akce!
Byla jsem tam s kámoškami, se Zlatíčky. Užily jsme si to a výsledek je super.
Pořád v tom záběru nejste vidět.
Začneme jenom s tebou a se mnou, asi takhle.
Koukneš do kamery a řekneš: „Pustím písničku.“
A já: „Hej!“
Pustí svou Guantanameru.
Zatančíš a pak spolu můžeme udělat tohle.
Ví, co je její poslání.
Já odejdu a ty tančíš sama.
Je krásnější zevnitř než zvenku.
Přejdou ostatní.
Ale neví o tom.
Další dvě. A pak přejdou.
Super, že mě chceš.
Řekla: „Uděláme TikTok, a až ta písnička vyjde, tak ho postnu.“
GEORGININA KAMARÁDKA
A já… Cože?
Pustí svou Guantanameru.
Ví, co je její poslání.
A všichni!
Je skvělé, co mě čeká. Hej!
Máš úžasnou energii.
Skvělý. Neuvěřitelný!
Bylo to super. Natáčení byla velká zábava. Pamatuju si to jako skvělou zábavu.
A střih!
V tom klipu jsme si to užili.
Teď je to oficiální píseň Zlatíček.
Hotovo. Domluveno.
Moc děkuju. Skvěle jsme si to užili.
Budete mi chybět po zbytek videa. Díky, Gio.
- Já myslela „po zbytek života“. - Ne. Po zbytek videa.
- Musím zase na scénu. - Jo.
- Běž. - Děkuju!
Díky, Sebastiáne!
Díky.
S výsledkem jsem byla moc spokojená a byl to úspěch.
Písnička trvá tři minuty, a už učarovala dvěma milionům diváků.
Hrají v ní Sebastián Yatra a Georgina Rodríguez.
Měla jsem radost, když jsem slyšela Pedra Piquerase vyslovit mé jméno.
Říct: „Georgina Rodríguez“.
Jako malá jsem koukala na zprávy a viděla jsem tam jeho
a je to můj nejoblíbenější zpravodajec.
Zpěvák pro projekt získal influencerku a ženu Cristiana Ronalda,
která tančí, zpívá a hraje v jeho nové písni „Energía Bacana“.
Řekl mi, že je můj fanoušek, takže obdiv je vzájemný.
Líbám, Pedro.
RIJÁD SAÚDSKÁ ARÁBIE
Je pro nás moc důležité podporovat tátu v zápasech.
Je jedno, jak je ten den důležitý, jestli je to finále, nebo začátek.
V každé minutě zápasu jsme nadšení a nervózní stejně.
Cristiano Ronaldo!
MĚSÍČNÍ OCENĚNÍ ROSHN SAÚDSKÁ LIGA
- Dobrý den. - Vítejte.
Děkuju.
Mami, já chci hrát každý den.
Ne, díky.
- To je tátův box? - Jo, je nový.
To je Júniorův tým. Vyhráli pohár.
Cristiano!
Júnior je blázen do fotbalu.
Je nadějný.
Jeho táta mu zařídil trenéra navíc kromě toho v klubu.
Trénuje s klubem i doma s trenérem.
Cris mu moc pomáhá.
Je to zdravý a dobrý kluk.
A my jsme moc šťastní a potěšení, že se dal na fotbal.
Tak. Šál.
Je krásný.
A hřejivý. Vidíš? A můžeš se hýbat.
Hele, pojď sem. Evo, Alano, pojďte.
Zatleskej. Dobrý!
Viděli jsme tě a mávali jsme, a ty nic.
Vážně?
Radovala jsem se, že někdo mává. Byla tma. A tos nebyl ty.
Vyhrál jsi ten pohár? Jak jsme ti s tím pomohli?
Jo?
Ráda trávím čas s Júniorem a jeho přáteli.
Připadám si pak jako mladice. Jako jedna z bandy.
I když to tak není, protože jsem máma.
Ale nevím. Moc mě to s nimi baví.
Je to skvělá zábava.
Uděláš mi ho? Dobře.
- S mlíkem? - Jo, broučku.
- Teď. - Mami, já.
- Dobře. - Já.
Dolů.
Dej tam ten kelímek, ne?
Můžeš použít tohle mléko.
Cristiano!
Letos je Cristiano znovu nejlepším střelcem napříč ligami.
No a čísla koneckonců nelžou.
Koukni na Alanu. Namaluj jí rty leskem.
Ne, budu vypadat hrozně.
- Dá mi to sem. - Udělám to takhle.
- Čárky. - Namaluj to dobře.
- Aj! Pomalovala ti sukni! - Aj!
Tady.
Tak. Tak. Jo!
GRATULUJEME!
Júnior mi řekl: „Prosím, dovol mi tě překvapit.“
A já: „Dobře. Co sis pro mě připravil?“
„Vezmu tě někam, kam chodím s kamarády. Bude se ti to moc líbit.“
A já hloupá mu uvěřila. Nečekala jsem dům hrůzy.
DŮM HRŮZY RIJÁD
- Je to děsivý, co? - Musíš se pevně držet.
Byl to první dům hrůzy, ve kterém jsem kdy byla.
Vždycky mě to děsilo.
To bylo ohavný! Hrůza! Panebože!
Byli ohavní. Strašliví.
Opravdu hrozně, hrozně ohavní.
Ten první byl vážně ohavnej.
Já už nemůžu!
- Sakra! - Hýbe se to!
Hnus!
Ne že mě tím ušpiníš!
Jeden se určitě pohne, že jo?
Vidíš? Já to věděla!
Východ!
Východ, hele!
Bylo to fakt děsivý.
- Ty potvory byly odporný. - Ta první byla děsivá.
Nechoďte tam!
As salámu alajkum!
- Šukran. - To je obří.
Máš příšernou arabštinu. Je to „šukran“.
- Počítej arabsky. Jak jsou čísla? - Jo, čísla.
Jedna, dva, tři, čtyři, pět, šest, sedm, osm, devět, deset.
- Výborně! - Páni!
MILUJU RIJÁD
Dům světel je magické místo. Člověk si to tam užije, obzvlášť s dětmi.
Je to jedna z mnoha atrakcí v Rijádu.
Hele, co je tady!
Já se topím! To ne!
Koukni, co má Mamen s vlasama!
Já se topím!
Někomu spadl prstýnek?
Sergio ztratil prstýnek.
Věc, které se děsím nejvíc. A stalo se to jemu.
- Zapomeň na to. - Zapomenu.
Díkybohu, že to nebyl jeden z mých.
MUZEUM CR7 V BOULEVARD CITY RIJÁDSKÁ SEZÓNA
VÍTEJTE V MÉM…
Hej!
Já to zkusím.
Penalty se střílí hodně těžko.
Do toho, mami! Mami!
Nechápu, jak to, že se Cristiano pokaždé trefí do sítě.
- Do toho! - Mami!
Zlato!
Nespadl tam!
Je to moc těžké.
Já to nedala.
Na tohle jsem moc stará.
Jdeme si zaskákat. Mateo!
Koukej, kam doskočí táta.
Schválně, co Soraya.
Ten skok je taky hodně těžký.
Málokdo skočí výš než tehdy Cristiano.
DĚTSTVÍ
- Hele! - Ten má pih!
To je rozkošný!
MŮJ PŘÍBĚH
Tady je k sežrání.
Evu z toho přechází zrak.
Děti hodně baví, když jdeme do Cristianova muzea,
kde má sochu z vosku.
Mateo mě poprosil o tátovu voskovou figurínu do pokojíčku.
Vypadá jako ty, Evo.
Hele, Zlatý míč, Mateo. Super.
Jsou to repliky, nebo skutečné trofeje?
- Skutečné. - Jo?
Z muzea na Madeiře.
Má asi, já nevím, 500 trofejí.
- No teda! - Chceš plakát? Vezmi si.
Jo!
- Páni! - Hele, to je super.
- To chci. - Evo, zlato…
Mami, můžu si vzít dva?
Jeden. Všechny se nám domů nevejdou.
Děti mají Cristianovy plakáty v pokojích.
Před postelí.
Jeden, dva, tři, čtyři.
- Čtyři? - Čtyři.
Účet nepotřebuju. Díky.
Jedeme domů na večeři. Pojď, broučku.
Tys vyměnila ten kámen!
- Jo! Vidíš to? - Zbavila ses ho?
Ne, protože jsme v nájmu.
Nemůžu ho přemalovat ani odštípat a nový nekoupím.
Dala jsem přes něj sádrokarton.
A necítíš ho pořád, když jsi ho jenom zakryla?
Ta energie zůstává, ale snažím se na to nemyslet.
Můžeš to přemalovat, ale monstrum budeš mít v domě pořád.
To jo.
- Světlo vždycky přemůže temnotu. - To jo.
Dobře. Ta barva vypadá skvěle.
Dáme si večeři?
MADRID ŠPANĚLSKO
Ahoj.
- Ahoj. - Ahoj.
- Jak se máš, Saro?
Pusinku.
Díky za to video, cos mi poslala.
Ahoj, Georgino. Ráda bych tě poznala.
Ahoj!
- Tu panenku jsem neviděla. Krása. - Tuhle? Ano.
Vyšlo to hezky, co?
Nedávno mě požádali, abych navrhla šátek pro nadaci Baby Pelón.
Jde o podpůrný projekt, který pomáhá dětem nemocným rakovinou.
Nebylo co rozmýšlet.
Šátek jsem navrhla za asistence svých dětí.
Krása, broučku.
Je to na panenky, které máma udělá.
Jaké panenky?
Na pomoc hodně nemocným dětem, co jsou v nemocnici.
Musíme pomáhat těm, kteří to potřebují.
A povedlo se to skvěle.
Všechny ty motýlky jsme kreslily samy. Eva, Alana a já.
- Líbí se ti? - Jo.
Moc.
- Tenhle se mi líbí. - Řekni který.
- Ten pro Ángela. Ano. - Jo.
Proč jste nakreslily motýlky?
Protože se kolem mě objevují motýlci a dělají mi velkou radost.
Pro mě jsou to malí andílci.
Od té doby, co zemřel Ángel, se kolem mě objevují motýli.
Doma jsem si často všimla,
že když o něm mluvím, tak se objeví bílý motýl.
Vždycky mám pocit, že je to známka jeho přítomnosti.
I když on je s námi přítomný pořád.
Je v nemocnici 12 de Octubre. A z té nemocnice se známe.
- Diagnostikovali jí… - Rhabdomyosarkom pánve.
Ale je po operaci a všechno odstranili.
Teď podstupuje udržovací léčbu.
- Pozorovala jste to, nebo…? - Stalo se to přes noc.
SAŘINA MÁMA
Šli jsme na rodinnou večeři a ona si stěžovala na bolest břicha.
Prohmatala jsem ji a našla bulku.
Mysleli jsme, že má slepák, a jeli do nemocnice.
A ukázalo se, že je to nádor. Přes noc.
- Proboha. - Jo.
Jako máma si to nedovedu ani představit.
- Do dvou týdnů začali léčbu. - To je dobře.
A za chvíli už bude doma. Řádit. Sařino uzdravení je zázrak.
- To ano. - Skvělé.
Když za mnou dítě přijde, že ho něco bolí,
začnu vyšilovat a do dvou minut volám doktora.
Tohle si nechci ani představit.
Ve Španělsku je ročně 1 500 případů.
A všem jim nosíte panenky?
- Ano. - Ano.
Máme panenky od Yatry, Manuela Carrasca, Shakiry, Rickyho Martina.
Je to radost. Baby Pelón nám toho spoustu umožňuje.
Chceš se vyfotit? Uděláme to teď?
- Dobře. - S tvým super lookem.
Tak jdeme.
Budeš modelka kampaně na tuhle panenku.
Jo? Uvidí tě po celém světě.
Sara mi dodala spoustu síly a naděje.
Má spoustu energie.
- Nádhera. - To je rozkošné. Krása.
Naději pro všechno. Pro život. Že se počítá každý okamžik.
- Je vidět, že je máma. - To ano.
Rozhodně.
Brzy se zotaví.
Má velkou vitalitu. Velkou sílu.
A velkou touhu užít si život.
Podívej, Saro, co jsem ti přinesla.
- Teda! - Na hraní.
A pastelky, abys mohla se sourozenci vybarvovat.
- Děkuju. - Hezký!
FARNÍ KOSTEL SVATÉHO KŘÍŽE
Georgino, zbožňuju tě!
Svatý Juda Tadeáš je patronem beznadějných případů.
Jdu mu poděkovat za to, že mě přivedl na cestu světla.
Mám štěstí a jsem hrdá na to, co jsem dokázala.
A na svou krásnou rodinu.
To je ten Ježíš, co se mi líbí.
Ten mě dojal v procesí během Svatého týdne.
Už jako malá jsem chodila do kostela zapalovat Bohu svíčky.
Je to tradice a něco, co potřebuju.
Tři, šest, osm, deset. Svítí.
Panna Maria Bolestná. Mám s ní odznak.
Je má oblíbená. Plakala jsem s ní během Svatého týdne.
Vyndám si růženec.
Přinesla jsem si růženec, co mi kamarádi koupili k narozeninám.
Samozřejmě poprosím o zdraví pro své děti a rodinu.
O spoustu lásky a aby nám všem pomáhal.
A o pár věcí, které si nechám pro sebe.
Uvidíme, jestli v létě vyhrajeme Euro.
Posvětila jsem kartičku s Crisem,
aby měl na Euru hodně štěstí a všechnu magii svatého Judy.
Teda, ta vypadá jako já.
Nebo spíš já jako ona.
Vždycky se ráda modlím za všechny, které znám a kteří to potřebují.
Modlila jsem se za Saru.
Nedávno jsem ji poznala a přirostla mi k srdci.
Koupím spoustu svíček jako dárky od svatého.
Abych přinesla trochu světla do domovů lidí, které mám ráda.
Krasavice!
MADRID ŠPANĚLSKO
RODINNÉ SÍDLO
Mám doma kadeřnické umyvadlo, protože miluju masáže hlavy.
V kadeřnictví nemám soukromí, jaké chci.
Ale to nevadí. Tak si umyvadlo pořídím domů.
- Je to opravdu pohodlné. - To jo.
Super. Mít doma kadeřnické umyvadlo je sen.
Celý tenhle wellness je sen.
Je to takový tvůj osobní koutek, že?
Jo.
Myslím, že to je sen každé ženy. Úžasné.
V každém koutě mám svůj koutek.
- Je to dobré místo k reflexi. - Jo.
K zamyšlení.
Vzhledem ke všemu, co se ti událo.
Když se nad tím člověk zamyslí, byl to výjimečný rok.
- To ano. - Co žiješ v Arábii, jsi nezastavitelná.
To jo.
Změnit kontinent prospělo nám oběma.
- Že jo? - Cristianovi taky.
Jo, a taky vám jako celé rodině.
Děti jsou spokojené. Ve škole si zvykly dobře.
- Byl to výjimečný rok. - Ano, z osobního i profesního hlediska.
Dokončila jsem hodně projektů.
Mám velkou motivaci a jsem vděčná Bohu a životu.
- Šla jsi do kostela, že jo? - Jo.
- Do kterého? - Super. Do Svatého Judy.
Moc jsem si to užila. Byl tam dokonalý klid.
Jenom já a Ježíš.
- Krása. - To jo.
Šla jsem vzdát díky za všechno dobré, co se mi děje.
Za zdraví.
Nedávnou jsem poznala holčičku Saru, co má rakovinu.
Neříkej.
Pomodlila jsem se za ni a její zdraví.
Za zdraví mých dětí. Za její rodiče.
Aby ochraňoval všechny nemocné děti.
Setkání se Sarou muselo být emotivní.
- Jo, protože je stará jako moje děti. - Chudinka.
Ty děti jsou ztělesněním houževnatosti. Obdivuju je.
- Sofi, to bolí. - Co?
- Ukaž. - Ty vlasy se zachytily?
- Já nevím. Už je to dobrý. - No kruci.
To nám to dobře začíná.
- Ale tady jsi mi nechala mýdlo. - Aha, počkej.
Já kadeřnické umyvadlo nemám.
- Ale prsty máš, zlato. - Nejsem na to zvyklá.
- Zlato, myslím, že už to je, co? - Dobře.
Krásná jako ze salónu.
A pak jestli chceš…
Vířivka.
Zapnu saunu. Můžeme i do sauny.
- Trocha wellnessu. Zní to skvěle. - Zbavíme se toxinů.
Wellness ti neodmítnu.
A potom krevety a škeble.
Horké lázně. Člověk je jako znovuzrozený.
Díky moc. Teď jdeš na řadu ty.
Vítejte v Giolandu.
Máme tu víc vánočních světel než ve Vigu.
Zakryjte si oči. Mám pro vás překvápko.
Teď se otočíme, a až řeknu, otevřete oči.
Teď!
- Kluziště! - Kluziště!
- Jo! - Ty jsi nejlepší!
Díky! Vy jste nejlepší!
Gioland je obří kluziště u mě na zahradě,
kterým jsem překvapila děti, což miluju.
A teď vám zvířátko rozdá dárky.
Oslava!
No teda!
Je to těžký.
Krása.
Chceš pomoct?
Hele, jaké mám krásné.
Děti z toho byly paf.
„Jak jsi domů dostala kluziště?“ Kouzlem.
Vánoce se blíží.
Postavila doma kluziště jako na Plaza de Colón.
Tady bych kluziště nečekala!
- Fantazie! - Ramóne, potlačím tě.
Hele! Vybouráte mě!
- Drhne nohama. - Vybouráte mě.
Je to opravdu působivé.
Je to kluziště, které jsme umístili nahoru přes trávník.
AGENT, ANGELS PROJECT
Přivezly ho dva návěsy z Anglie.
Celkem divočina, ne?
Takové věci dělá jenom ségra.
Vůně zimy, chlad na obličeji, který působí jako lifting.
Dřív jsem žila v horách, takže mě to vrací do dětství.
Je zima, co? Připomíná mi to Jacu, Georgi.
Hodně jsem bruslívala.
Jsem divoška ve všech sportech.
Spadne na pusu!
Kecám.
Nedokážu zatočit!
Georgi, spadneš.
Nedokázala jsem být na kluzišti na bruslích,
aniž bych se přidržovala.
Pomohl mi tučňák.
- Opatrně. - Ha, ha, spadla jsi!
Vypadala jsem jako trdlo.
Robocop!
Pět, Michael Jackson.
Jsem strašpytel.
Uf! Jsem hotová!
Moje churros!
Tvoje ségra si ani neobula brusle, ne?
V podstatě jsi tu jenom kvůli churros, ne?
Ivano, nech ty churros.
No tak, krásko. Možná máš chutě.
Jsem tvoje jediná modelka s křivkami. Tak toho využij.
Jedli jsme churros. Rozbalovali dárky. Poslouchali vánoční hudbu.
Hele, to selátko už je skoro hotové.
Od té doby, co jsem máma, prožívám Vánoce jinak.
Mám velkou radost za ně.
A díky tomu jsem znovu získala vlastní radost z Vánoc.
To máte na vaření.
Uděláte sušenku, uvaříte ji a máte plyšovou hračku s vůní sušenky.
Pro mámu. Vždycky nám dává spoustu dárků.
Ale! Ježíšek přinesl mámě dárek!
Ó la lá! To je krása!
- Líbí? - Moc.
- Jde se večeřet. - Jde se večeřet.
- Dáme si selátko. Pojďte. - Selátko!
Křupavé.
Jsem skvělá hostitelka.
Hlídám, aby měli dobré jídlo a pití a nic nepotřebovali.
Myslím víc na ně než na sebe.
PAŘÍŽ FRANCIE
Přiletěli jsme se do Paříže na pár dní pobavit.
Ahoj!
- Ahoj! - Ahoj, holky!
Kvůli dětem jsem byla natěšená.
Moc se těšily na cestování. Na Eiffelovku.
Jak říká Alana, „na lanovku“.
Tak, děcka, vzhůru do Disney!
V Disney jsem byla už s Cristianem, ale to jsem byla jako v takové bublině.
Byla to totiž první cesta, co jsem s ním podnikla.
Mám z toho směsici radosti a krásných vzpomínek.
Zítra v deset bude speciální snídaně.
Neznám to. A ty?
- Ne. - On taky ne.
My tři jsme tam nikdy nebyli.
Klasika. Jako dítě žadoníš u rodičů. „Chci jet do Disney!“ Ale nikdy jsme…
Řeknou: „Po prvním přijímání.“ Nikdy mě tam nevzali.
Takže Gio jako vždycky plní sny.
- V tom hotelu budeme. - Jé, princezna!
Jsme tady!
Dám si crêpe velikosti Eiffelovy věže.
Jak se máš?
Co? Jak vypadám?
Vítej v Disney.
Vypadáš divně. To vlasy? Obarvil sis je?
Už vím, co se s ním stalo! Obarvil si vlasy.
Proto jsi vypadal tak divně. Nechtěla jsem nic říkat.
Říkala jsem si: „Divný. Vypadá jako taťulda.“
Už to je taťulda, takže se muselo něco udělat.
- Je to děda. - Jo.
Vnímáme ho jako postavu, která je otcovosyn…
Octovská…
- Milujeme ho jako otce. - Jo.
Je to dědoušek.
Tak co, jsi z toho vedle?
To je super, ne?
Ten lustr je božský.
Vítejte.
Děkujeme.
To je pecka! Krb a vůbec!
- Krása! - Postel s Locikou!
Byli jsme v apartmá ve stylu Lociky. Skvělé. Celé to byla naprostá fantazie.
- Ukaž, korunuju tě. - Dumbo, nebo Minnie? Co mi dáš?
Já jsem Popelka. Ráda bych měla její apartmá.
Prý je jako Popelka.
- Ale není. - A kdo teda je?
- Kmotřička víla. - Je to kmotřička víla.
Podíváme se do pokoje.
Překvapení!
Jé, to je Kráska a zvíře!
Někdo mi volá.
Prosím, haló?
- Ostříháš mě? - Později. Teď jsme dorazili.
- Ten Ramón. - Dobře.
- Teď jsme přijeli. - A v kolik?
Nevím.
- Dej klientovi termín. - Musím do sprchy.
Ramóne, já z tebe nemůžu.
Dorazíš a chceš ostříhat. Bože.
Ramón…
- Je divnej. - Divnej.
Musí mít neklidný ascendent.
Panna je nejdivnější znamení ze všech.
Pannu vlastně nikdy pořádně neznáš. Neustále překvapuje.
Podle mě musí mít něco v Raku nebo v Rybách.
- Ve Štíru! - Ve Štíru!
Říkám: „Teď jsme dorazili a ty chceš ostříhat?“
No jasně. K čemu myslíš, že tu jsme?
- Nemám ani… - Ke zkrášlení Ramóna!
Hele, řekneme o Ramónovi něco hezkýho.
- Uvnitř je dobrej. - Máme ho rádi.
Asi je to „repicorční“.
„Reciproční“.
Tak tohle.
Někteří kamarádi tam byli poprvé.
Když jim můžu udělat radost a sdílet s nimi zážitky, tak to udělám.
Cris! Všechny holky chtějí Crise.
Jak si jdou po krku!
Mladé dámy.
Jaká je tvoje holka?
Co? Já nemám holku.
Gio, jaká je jeho holka?
Nevím, kdo to je.
Máš holku?
- Ne. - Myslíme, že jo.
Hele, jak se usmívá od ucha k uchu! No vážně.
Vím, že má holku. Řekli nám to.
- To byla kámoška. - Nevzals ji na večeři?
Je to kamarádka. A už s ní nemluvím.
Júnior strašně dospěl.
Vidím velkou změnu. Šíleně dospěl.
Už to není to děťátko, co bylo před rokem doma.
Teď je v pubertě.
Je ve věku, kdy chce dobře vypadat.
S Evou máme nejradši Malou mořskou vílu.
Kráska a zvíře.
Já mám ráda všechny.
Máma má ráda Popelku, co?
- Proč Popelku? - Protože mi tak říkají.
- Protože ztrácíš boty? - Ne, ale…
- Kvůli tvému příběhu. - Jasně.
V Itálii mi říkají La Popelka.
Jestli se nemýlím, tak italský tisk mě překřtil na moderní Popelku.
Kvůli mému příběhu lásky.
- Už jdou! Hele! - Už je vidíme!
- Jé! - To je skvělý!
Hele, Georgi!
Celá ulice jen pro tebe, královno!
Jsem z toho Frozen!
Všichni jsme byli jako děti.
Žili jsme tím zážitkem a moc jsme si to užili.
- Jedna! - Jedna.
Dva!
- Výborně, Evo! - Dobrý!
Do toho, Mateo!
- Výborně! - Páni!
Výborně!
To nedokážu. Nejde to!
Jé!
Rychleji!
Do toho, Mateo! Mateo vyhrává!
- Ahoj, Georgino! - Ahoj.
RESTAURACE ROYAL BANQUET
Ahoj, Pluto!
- Minnie! - Úplně z toho šílí.
Bylo krásné večeřet s Mickeym, Minnie a samozřejmě s dětmi, které byly nadšené.
Bylo to skvělé zakončení naší návštěvy Disney.
Před zámkem, obklopená svými dětmi,
přáteli,
ohňostrojem a hudbou.
Místo snů. Všem se nám to líbilo.
Není lepší způsob zakončení než před tím osvětleným zámkem.
Kvůli té přehlídce Vetements v Paříži jsem si šla předem zkusit šaty.
Od začátku jsme chtěli, aby to bylo tajemství.
Nikdo nevěděl, že pro něj půjdu.
Jela jsem tam v půl jedenácté v noci, kdy už modelky odešly z ateliéru.
„Pro lásku mého života. Gio x Vetements.“
Jo, jasně.
Jo.
KREATIVNÍ ŘEDITEL VETEMENTS
Musíme tam vložit rameno.
- Zašpinila jsem to. - Mejkapem.
Ajajaj.
Na zkoušce jsem na sobě měla rtěnku,
a když jsem si to zkoušela, ušpinila jsem límeček.
Takže museli odpárat celý límeček a několik hodin ho dělali znova.
Lidi nebudou čekat tu sedmičku a „Ronaldo“ vepředu.
Víš, proč je ta sedmička vepředu?
Protože je to moje číslo. Narodil jsem se sedmého.
Všechno v mém životě se děje sedmého.
Vycházím z pánského oblečení a vypadá to, jako když si vezmeš kalhoty svého kluka.
Ale vzadu je ta třímetrová mořská panna.
Někdy si ráno oblečeš přítelovo tričko. A uděláš z toho róbu na červený koberec.
Přesně.
Celá kolekce je o tom, že můžeš vzít základní nápady a tvary
a udělat z toho večerní šaty.
Guram mi řekl:
„Má to působit, jako když jde žena k příteli domů,
vezme si jeho triko, ale pořád se cítí silná
a neztratí ženskost ve své podstatě.“
Takže udělal vysokou módu z Cristianova dresu.
Nekřiž nohy.
Choď normálně, protože je to hodně rychlé.
Od další modelky tě dělí osm vteřin.
Když jsem si na zkoušce oblékla šaty, křížila jsem při chůzi nohy.
Guram mi řekl: „Ne, choď rychle rovnými kroky. Silně a rovně.“
Rychle, bam, bam a jdeš druhým směrem.
Jdeš tam nahoru. Jdeš nahoru.
Myslela jsem, že chození po mole je lehčí než ve skutečnosti.
Nejvíc jsem se bála, že spadnu.
A v těch chvílích se mi motala hlava…
Překlad titulků: Kristýna Wanková