МАДРИД ІСПАНІЯ
Гаразд, тиша, будь ласка.
І мотор!
Я — ДЖОРДЖИНА
У тебе такі милі діти.
СЕБАСТЬЯН ЯТРА
Вони не хочуть йти.
У них такі характери.
-У кожного. -Так.
-Вони абсолютно різні. -Хлопець сказав, що я гладкий.
-Так? -Сказав: «Покажи живіт».
Я підняв футболку, а він такий: «Ти в поганій формі. У тебе нічого».
-Підіймає свою, а там кубики. -Дисциплінований.
-Як його тато. -Так.
Ми майже готові, друзі.
-Дуже дякую, що робиш це. -Ні, дякую тобі.
Буде круто.
-Тихо, будь ласка. -Готові, камера. Мотор!
Я поїхала з Дорогенькими.
Ми чудово провели день, і мені сподобався результат.
Вас досі не видно в кадрі.
Почнемо з тебе й мене одних, типу, ось так.
Подивися в камеру й скажи:
«Я ставлю пісню».
Я кажу: «Гей!»
Вона ставить свою «Гуантанамеру»
Потанцюй трохи, а потім ми можемо зробити це разом.
Вона знає свою місію
Я виходжу, і ти танцюєш сама.
Вона прекрасніша в душі, ніж зовні
Потім проходять інші.
Але вона не розуміє
Ще два. А потім проходять вони.
Так круто, що ти мене хочеш
Коли вона сказала: «Зробімо тікток, щоб потім,
коли вийде пісня, я його опублікувала». Це типу… Що?
Вона ставить свою «Гуантанамеру»
Вона знає свою місію
Тепер усі!
Це так дивовижно, що на мене чекає! Гей!
У тебе енергія класна
Овва. Неймовірно!
Було круто. День зйомок був таким веселим.
Пам'ятаю, було дуже весело.
ЕНЕРГІЯ
Знято!
Ми чудово провели час у кліпі.
Тепер це офіційна пісня Дорогеньких.
Усе. Вирішено.
Дуже дякую, справді. Ми неймовірно провели час.
Сумуватиму за тобою до кінця кліпу. Дякую, Джіо.
-Я думала, ти скажеш: «До кінця життя». -Ні. Ні, до кінця відео.
-У мене ще одна сцена. -Так.
-Гайда. -Дякую!
Дякуємо, Себастьяне!
Дякуємо.
Я була дуже задоволена результатом, і це, щиро, такий успіх.
Пісня звучить три хвилини,
і вона вже зачарувала два мільйони глядачів.
Її головні герої — Себастьян Ятра й Джорджина Родріґес.
Я така щаслива почути
й побачити, як Педро Пікерас каже моє ім'я.
«Джорджина Родріґес».
Я завжди маленькою дивилася новини,
і я спостерігала за ним, і він мій улюблений диктор.
Співак знайшов інфлюенсерку,
партнерку Кріштіану Роналду, яка танцює, співає й грає
в його новій пісні під назвою «Energía Bacana».
Він сказав мені, що він великий фанат, тож захоплення взаємне.
Цілую, Педро.
ЕР-РІЯД САУДІВСЬКА АРАВІЯ
Кріштіану!
АЛЬ-НАСР
Для нас дуже важливо підтримувати тата на його матчах.
Байдуже, чи це важливий день, чи це фінал чи початок.
Ми так збуджуємося й хвилюємося кожну хвилину матчу.
Кріштіану Роналду!
ЩОМІСЯЧНІ НАГОРОДИ САУДІВСЬКА ЛІГА «РОШ»
-Вітаю. -Ласкаво просимо.
Дякую.
Мамо, я хочу щодня грати.
Ні, дякую.
-Це татів бокс? -Так, новий.
Це команда Джуніора. Вони виграли кубок.
Кріштіану!
Джуніор дуже захоплюється футболом.
На нього покладають надії. Батько знайшов йому тренера поза клубом.
Він тренується з клубом і тренером удома.
Кріс йому багато помагає.
І він дуже здоровий, хороший хлопець.
І ми такі щасливі й задоволені, що він захопився футболом.
Ось. Шаль.
Дивися, як гарно.
І тепло. Бачиш? Тепер можеш рухатися.
Гей, ходіть сюди. Ево, Алано, ідіть сюди.
Плескай! Добре!
Ми побачили тебе й помахали, а ти не відповів.
Справді?
Я така рада, хтось мені помахав. Було темно, і це був не ти.
Ти виграв кубок? Який ми помогли тобі виграти?
Так?
Люблю проводити час з Джуніором та його друзями.
Бо почуваюся підлітком. Членом банди.
Навіть якщо це неправда, бо я мама.
Але не знаю. Люблю проводити з ними час.
Для мене цей час чудовий.
АЛЬ-АВВАЛ ПАРК
Зробиш для мене? Гаразд.
-З молоком? -Так, люба.
-Зараз. -Мамо, я.
-Гаразд. -Я.
Опусти.
Постав горнятко, добре?
Якщо там нема молоко, візьми звідси.
Кріштіану!
Цього року Кріштіану знову найкращий бомбардир світу
у всіх лігах.
І, зрештою, цифри не брешуть.
Зроби Алані. Поглянь. Нафарбуй їй губи.
Ні, в мене буде жахливий вигляд.
-Отут усюди. -Я зроблю ось так.
-Це лінії. -Нафарбуй правильно.
-Ой, вона замастила тобі спідницю. -Ай!
Ось.
Ось так? Так!
ВІТАННЯ!
Джуніор сказав мені:
«Будь ласка, дозволь тебе здивувати».
Я: «Звісно. Який у тебе для мене сюрприз?»
«Я поведу тебе туди, куди завжди ходжу з друзями,
і ти будеш у захваті».
Я, дурепа, йому повірила. Я не думала, що це будинок жахів.
БУДИНОК ЖАХІВ ЕР-РІЯД
-Так страшно. -Треба міцно триматися, еге?
Це був перший будинок із привидами, в який я зайшла.
Це мене завжди лякало.
Це було так огидно! Це жахливо, Боже мій!
Вони потворні, жахливі.
Типу, такі потворні.
Перший був справді такий потворний.
Я більше не можу!
-Чорт. -Воно рухається.
Така потвора.
Тільки не на мене!
Один із цих точно ворухнеться, так?
Бачите? Так і знала!
Вихід!
Вихід, дивіться!
Було так страшно.
-Ці придурки такі потворні. -Перший був страшний.
Не йдіть!
Вітання.
-Дякую. -Це неабищо.
Ти жахливо говориш арабською. Треба «шюкран».
-Порахуй арабською. Як будуть цифри? -Так, цифри.
Один, два, три, чотири, п'ять, шість, сім, вісім, дев'ять, десять.
-Гаразд! -Овва!
Я ЛЮБЛЮ ЕР-РІЯД
«Дім хайпу» — це магічне місце.
Там чудово проводиш час, особливо з дітьми.
І це одна з багатьох принад Ер-Ріяда.
О, дивіться, що тут!
Я тону! Ні!
Дивіться на волосся Мамен!
Я тону!
Хтось впустив каблучку?
Серхіо загубив свій перстень.
Мій найбільший страх. І це сталося з ним.
-Забудь. -Забуду.
На щастя, це був не мій.
ФІРМОВИЙ МУЗЕЙ CR7 У «БУЛЬВАР-СІТІ» RIYADH SEASON
КРІШТІАНУ РОНАЛДУ
ФІРМОВИЙ МУЗЕЙ CR7
ВІТАЮ В МОЄМУ…
Гей!
52 КМ/ГОД
Ось, я спробую.
Пенальті забити дуже важко.
Гайда, мамо! Мамо!
Я не розумію, як Кріштіану попадає в сітку, щоразу коли б'є.
-Ану! -Мамо!
Дорогенька!
Не ввійшов.
Це так важко.
У мене не вийшло.
Я надто стара для цього.
Пострибаймо. Матео.
Дивіться, де тато стрибає.
Погляньмо на Сораю.
Стрибати теж дуже важко.
Насправді дуже мало людей стрибає вище за Кріштіану.
256 СМ 71 СМ
ДИТИНСТВО
-Дивіться, хто це! -Яке ластовиння!
Це так зворушливо!
О, дивіться, він тут такий гарненький.
В Еви памороки.
Дітям так весело, коли ми йдемо в музей Кріштіану,
щоб побачити його у воску.
Матео попросив мене про воскову фігуру батька в його кімнату.
Він схожий на тебе, Ево.
Поглянь на Золотий м'яч, Матео. Круто.
Але це копії чи справжні трофеї?
-Справжні. -Невже?
З музею на Мадейрі.
У нього, не знаю, 500 трофеїв.
-Трясця. -Хочеш плакат? Візьми один.
Так!
-Овва! -Дивися, який крутий.
-Хочу цей. -Ево, люба…
Мамо, можна два?
Один. Усі не помістяться в будинку.
У дітей плакати Кріштіану в спальнях.
Перед ліжком.
Е… Один, два, три, чотири.
-Чотири? -Чотири.
Чек не потрібен. Дякую.
Ми йдемо додому їсти. Гайда, люба.
Гей, ти поміняла камінь.
-Так! Бачиш, що я зробила? -Позбулася його?
Ні, ми знімаємо, тому я не можу замалювати чи вирізати його, і я не куплю новий.
Я поклала лист гіпсокартону.
Нічого не відчуваєш? Бо він просто прикритий, так?
Енергія є, але я намагаюся про це не думати.
Якщо його зафарбувати, в домі досі монстр.
Точно.
-Світло завжди перемагає темряву. -Так.
Добре. Що ж, чудовий колір.
Поїмо, друзі?
МАДРИД ІСПАНІЯ
Привіт.
-Привіт. -Привіт.
-Як ти, Саро?
Дай мені цмок.
Дякую за відео, яке ти мені надіслала.
Привіт, Джорджино. Я хочу з тобою зустрітися.
Бувай!
Я не бачила дитинку.
-Цю? Так. -Яка гарненька.
Гарно вийшло, так?
Нещодавно мене попросили розробити дизайн хустки для фонду Baby Pelones.
Це проєкт підтримки, який допомагає дітям хворим на рак.
Я не вагалася.
Тоді створила хустку разом з моїми дітьми.
Як гарно, люба.
Це для ляльок, які зробить мама.
Яка лялька?
Щоб допомогти дуже хворим діткам, які лежать у лікарні.
Треба помагати тим, кому це потрібно, котику.
І вийшло чудово.
Ми самі розмалювали всіх метеликів. Ева, Алана і я.
-Тобі подобається? -Так.
Дуже.
-Цей гарний. -Розкажи їй про цього метелика.
-Він для Анхеля. Так. -Так.
Чому ти зробила метеликів?
Бо вони завжди з'являються й роблять мене щасливою.
Я думаю, це маленькі ангели.
Відколи помер Анхель, навколо мене завжди з'являються метелики.
І так я зрозуміла вдома,
що часто, коли говорила про нього, з'являвся білий метелик.
І я завжди відчуваю, що вони означають його присутність.
Хоча ми про нього не забуваємо.
Ну, вона в лікарні «12 жовтня».
І ми познайомилися в лікарні.
-Їй поставили діагноз… -Тазова рабдоміосаркома.
Але її вже прооперували й все видалили.
І зараз у неї консолідаційна терапія.
-Ви зрозуміли, чи… -Це сталося дуже швидко.
Ми пішли повечеряти сім'єю. І вона поскаржилася на біль у животі.
Я помацала навколо й намацала ущільнення.
Ми подумали, це апендицит, і відвезли її в лікарню.
І так. Виявилося, це пухлина. Дуже швидко.
-Господи. -Так.
Як матері, мені навіть уявити це важко.
-За два тижні почали лікування. -Чудово.
Коротше, скоро вона буде вдома.
Бешкетуватиме. Одужання Сари було дивом.
-Так. -Чудово.
Коли дитина каже мені, що в неї щось болить,
у мене істерика, і я викликаю лікаря за дві хвилини.
Не хочу уявляти таку ситуацію.
І в Іспанії 1500 випадків на рік.
І ви всім приносите ляльок? Діток?
-Так. -Так.
У нас є зроблені Ятрою, Мануелем Карраско, Шакірою, Рікі Мартіном.
Це радість. Baby Pelón нам багато чого дозволяє.
Хочеш сфотографуватися? Зробимо це зараз?
-Добре. -З твоїм суперлуком?
Тоді ходімо.
Ти будеш моделлю для кампанії цієї дитинки.
Так? Тебе побачать у всьому світі.
Сара дала мені багато сил і надію.
Усю свою енергію.
-Мені це подобається. -Так мило. Гарно.
Надію на все. На життя. Кожна мить рахується.
-Видно, що вона мама. -Так.
Точно.
Їй скоро стане краще.
У неї стільки життєвих сил. Стільки сили.
І таке бажання насолоджуватися життям.
Саро, дивися, що я тобі принесла.
-Овва. -Щоб гратися.
І пенал, щоб розфарбувати з братами й сестрами.
-Дякую -Гарно!
ПАРАФІЯЛЬНА ЦЕРКВА САНТА-КРУСА
Джорджино, я тебе люблю!
Святий Юда Тадей — покровитель безнадійних справ.
Я подякую йому за те, що спрямував мене на шлях світла.
Мені так пощастило, і я дуже пишаюся своїми досягненнями.
І прекрасною сім'єю, яку створила.
Це Ісус, який мені подобається.
Яким я була зворушена під час процесії Страсного тижня.
З дитинства я ходжу до церкви, щоб запалити свічки Господові.
Це традиція й те, чого я потребую.
Три, шість, вісім, десять. Горять.
Скорботна Богоматір. У мене є її значок.
Обожнюю його. Вона моя улюблена. Плакала з нею на Страсному тижні.
Вийму чотки.
Я взяла чотки, які друзі купили мені на день народження.
Я попрошу, звісно, багато здоров'я
для моїх дітей і сім'ї.
Багато любові,
і щоб Він помагав усім нам.
І ще дещо, про що я не скажу.
Побачимо, чи ми виграємо Кубок Європи цього літа.
Я не забула освятити колекційну картку Кріса,
щоб побажати йому удачі
й всієї магії святого Юди Тадея на Кубку Європи.
Ого, вона на мене схожа.
Тобто я на неї.
Мені подобається молитися за всіх, кого я зустрічаю,
і кому це потрібно.
Я помолилася за Сару, бо щойно її зустріла й відчула до неї багато ніжності.
Куплю багато свічок як подарунок від святого.
Щоб принести трохи світла в домівки моїх близьких.
Красуня!
МАДРИД ІСПАНІЯ
РОДИННИЙ ДІМ
У мене вдома є мийка для голови, бо я люблю масаж голови.
У перукарні немає приватності, яка мені треба.
Жодних проблем. Я поставлю мийку для голови вдома.
-Це, чесно кажучи, так зручно. -Так.
Обожнюю її. Мрія мати мийку для голови вдома.
Ну, мрія мати це спа.
Плюс це твоє місце в домі, так?
Так.
Це мрія кожної жінки. Просто неймовірно.
У кожному місці є мій власний куточок.
-Та це чудове місце для роздумів. -Так.
Щоб подумати.
З усім, що відбувається з тобою.
Бо якщо подумати, це був дуже особливий рік.
Так.
Відколи ти переїхала до Аравії, тебе не спинити.
Так.
Зміна континентів чудово подіяла на нас обох.
-Так, правда? -На Кріштіану теж.
Так, а потім усіх вас як сім'ю.
Діти щасливі. Вони добре адаптувалися до школи.
-Це був дуже особливий рік. -На особистому й професійному рівні.
У мене купа завершених проєктів.
Я дуже мотивована й вдячна Богові та життю.
-Ти ходила до церкви, так? -Так.
-Якої? -Я в захваті. Святого Юди Тадея.
Я чудово провела час. Абсолютний спокій.
Побула наодинці з Ісусом.
-Як гарно. -Так.
Я ходила подякувати
за все хороше, що відбувається зі мною.
За моє здоров'я.
Нещодавно я познайомилася з дівчинкою Сарою, яка хвора на рак.
Та ти що.
І я помолилася за неї, за її здоров'я.
За здоров'я моїх дітей. За її батьків.
Щоб Він захистив усіх хворих діток.
Певно, зустріч із Сарою була емоційною.
-Так, бо вона ровесниця моїх дітей. -Бідолашка.
Ці діти — приклад для подолання труднощів і захоплення.
-Софі, ти робиш мені боляче. -Що?
-Гм. -Може, волосся застрягло?
-На… Не знаю. Тепер усе гаразд. -Трясця, подруго.
Хороший початок.
-Тут лишилося все мило. -А, чекай.
У мене нема мийки для голови.
-Так, але в тебе є пальці, люба. -Мені незвично.
-Дорога, здається, ти готова, га? -Добре.
На рівні салону краси, шик.
А потім, якщо хочеш…
Джакузі.
Я ввімкну сауну. Теж можна.
-Ого, сеанс спа. Звучить ідеально. -Щоб вивести токсини.
Я від спа не відмовлюся.
А потім трохи креветок і молюсків.
Гаряче спа.
Прокинешся свіжою.
Дуже дякую, подруго. Тепер твоя черга.
Вітаю в Джіоландії.
Тут більше світла, ніж у Віго.
Добре, заплющте очі. У мене сюрприз.
Гаразд, тепер повернімося,
і коли я скажу, розплющуйте очі.
Зараз!
Ковзанка!
-Ура! -Ти найкраща!
Дякую! Це ви найкращі.
«Джорджиландія» — це величезна ковзанка в моєму дворі,
щоб здивувати дітей, що я робити люблю.
До вас прийде тваринка із подарунками.
Вечірка!
Овва!
Він важкий.
Мені подобається.
Помогти, Алано?
Дивися, які мої гарні.
Діти злякалися.
«Як ти зробила ковзанку вдома?» Магія.
Скоро Різдво.
Вона збудувала каток розміром з Пласа-де-Колон удома.
Я не очікувала, що тут буде ковзанка.
Оце фантазія!
Рамоне, я тебе підштовхну.
Ви мене розіб'єте.
-Він гальмує черевиками. -Ми розіб'ємося.
Це дійсно вражає.
Бо це ковзанка, яку ми поставили на газон.
Її везли два трейлери з Англії.
Збожеволіти, так?
Такі речі робить тільки моя сестра.
Запах зими, цей холод на обличчі, що має ефект ліфтингу.
Оскільки я жила в горах, це повертає мене в дитинство.
Так холодно, еге ж?
Нагадує мені Хаку, Джорджі.
Я багато каталася на ковзанах.
Я зірвиголова у всіх видах спорту.
Вона впаде на обличчя.
Це брехня.
Я не можу повернути!
Джорджі, ти впадеш.
Я не могла виїхати на ковзанку,
не тримаючись ні за що.
І мені допоміг пінгвін.
-Обережно. -Га-га, ти впала!
У мене був вигляд повної недотепи.
Робокоп
П'ять, Майкл Джексон
Я такий страхопудик.
Ох! Виснажена.
Мої чурос!
Твоя сестра навіть не взувала ковзани.
Ти прийшла поїсти чурос, так?
Івано, поклади чурос.
Ну ж бо, красуне. Напевне, тебе тягне.
Я єдина пишна модель у твоєму агентстві. Скористайся цим.
Ми їли чурос. Відкривали подарунки. Поставили різдвяну музику.
Друзі, молочне порося майже готове.
Я відчуваю Різдво інакше, відколи стала мамою.
Я так за них радію.
Це те, що повернуло мені хвилювання перед Різдвом.
Це вам, щоб готувати.
Ви робите печиво, готуєте його й отримуєте плюшку, яка пахне печивом.
Для мами. Вона завжди дарує нам багато подарунків.
Овва! Матуся Мороз має подарунок для мами.
О-ля-ля! Я в захваті.
-Подобається? -Топ.
-Гаразд, поїмо. -Ходіть, поїмо.
-Друзі, поїмо молочне порося. Гайда. -Порося!
Хрустке.
Я чудова господиня.
Стежу, щоб вони добре їли й пили, і нічого не потребували.
Я думаю більше про них, ніж про себе.
ПАРИЖ ФРАНЦІЯ
Ми прибули в Париж, щоб повеселитися кілька днів.
Привіт!
-Привіт! -Привіт, дівчата!
Я дуже раділа за дітей.
Вони так хотіли в подорож. Побачити вежу Ейфеля.
Як каже Алана, побачити «карусель».
Гаразд, діти, їдемо в Діснейленд.
Я була в Діснейленді з Кріштіану,
але того дня… Це було щось нереальне.
Бо це була моя перша подорож з ним.
І мікс, так? Хвилювання й гарних спогадів.
Завтра о десятій особливий сніданок.
Я не була. А ти?
-Ні. -І він теж.
Ми троє ніколи не були.
Це класика. У дитинстві просиш батьків:
«Хочу в Діснейленд!» Та ми ніколи не…
«Після причастя ми тебе візьмемо».
І не взяли.
Того ж дня Джіо, як завжди, здійснює мрію.
-Це готель, куди ми поїдемо. -Овва, принцесо!
Приїхали!
З'їм млинець розміром з Ейфелеву вежу.
Як справи? О!
І? Який у мене вигляд?
Вітаю в Діснеї.
Маєш дивний вигляд.
Це твоє волосся? Ти його пофарбував.
Тепер я бачу, що з ним! Він пофарбував волосся.
Тому в тебе дивний вигляд, але я не хотіла казати.
Думаю, як дивно. Він схожий на татка.
Слухайте, він татко, тож треба було щось робити.
-Він дідусь. -Так.
Ми бачимо в ньому фігуру батьколюб…
Батьківську…
-Ми любимо його як батька. -Так.
Він дідусь.
Ти втрачаєш розум чи як?
Дивися, як круто.
Шикарна люстра.
Вітаю.
Дякую.
Дивися, як круто! Камін і все таке.
-Як гарно! -Ліжко Рапунцель!
Ми були в номері Рапунцель, тож навіть краще.
Усе це була суцільна фантазія.
Ось так, я тебе короную.
Дамбо чи Мінні? Хто з них?
Я Попелюшка. Із задоволенням поспала б у її кімнаті.
Кажуть, вона як Попелюшка.
-Але насправді ні. -А хто вона?
-Фея-хрещена. -Вона фея-хрещена.
Гаразд, погляньмо на кімнату.
Сюрприз!
О, це красуня й чудовисько!
Мені хтось дзвонить.
Привіт, як справи?
-Підстрижеш мене? -Пізніше. Ми щойно приїхали.
-Рамон. -Гаразд.
-Ми щойно приїхали. -Але о котрій?
Гм, не знаю.
-Признач клієнту час. -Мені треба в душ.
Рамоне, ти мене дивуєш.
Щойно приїхав і хоче підстригтися.
Рамоне…
Він дивний.
З його висхідним знаком щось не те.
Ні, Діва — найхимерніший знак зодіаку.
Ти ніколи не знаєш Діву. Вони завжди тебе дивують.
Гадаю, в нього щось у Раку чи в Рибах.
-Скорпіон! -Скорпіон!
Типу, «Рамоне, ми щойно приїхали. Підстригти, серйозно?»
Звісно. Нащо, ти думаєш, ми прийшли?
-Я навіть не… -Причепурити Рамона.
Треба сказати про Рамона щось хороше, так?
-У душі він хороший. -Любимо його.
Гадаю, це «взоємно».
«Взаємно»!
Так, воно.
Це вперше для деяких моїх друзів,
і якщо в мене є шанс порадувати їх
і розділити досвід, я з ними ділюся.
О, Кріс! Дівчата сохнуть за Крісом.
Бачиш, які вони злісні?
Юні панянки.
Яка в тебе дівчина?
Що? У мене немає дівчини.
Джіо, яка в нього дівчина?
Я не знаю, хто вона.
У тебе є дівчина?
-Ні. -Ми думаємо, що є.
Поглянь на цю усмішку аж сюди, подруго. Серйозно.
Я знаю, в нього є. Нам сказали.
-Це була подруга. -Ти не водив її на вечерю?
Але вона подруга. Я не розмовляю з нею більше.
Джуніор так росте.
Я помітила велику різницю. Він страшенно виріс.
Він уже не та дитина, яка була вдома рік тому.
Він тепер підліток.
Він у тому віці, коли хочеться добре виглядати.
Ми з Евою вирішили, що наша улюблена «Русалонька».
«Красуня і чудовисько».
Мені всі подобаються.
Мама любить «Попелюшку».
-Чому «Попелюшка» твоя улюблена? -Бо так мене називають.
-Ти губила туфлі? -Ні, насправді…
-Твоя історія така схожа. -Ясно.
Власне, в Італії мене називають Попелюшкою.
Якщо я не помиляюся, італійська преса назвала мене сучасною Попелюшкою.
Через історію кохання.
-Їдуть. Дивіться! -Ми їх бачимо!
-Овва! -Як круто!
Поглянь, Джорджі!
Вся вулиця для тебе, королево!
Я «замерзла».
Ми всі, наче діти,
проживали цей досвід,
нам було так весело.
-Один! -Один.
Два!
-Дуже добре, Ево! -Гаразд!
Уперед, Матео.
-Дуже добре! -Овва!
Чудова робота!
Я не можу! Це неможливо!
Гаразд!
Швидше!
Уперед, Матео! Матео виграє!
-Привіт, Джорджино! -Вітаю.
КОРОЛІВСЬКИЙ БЕНКЕТНИЙ РЕСТОРАН
Привіт, Плуто!
-Мінні! -Це зводить її з розуму.
Так приємно повечеряти з Міккі, Мінні
й, звісно, моїми дітьми, які були в захваті.
Який гарний спосіб завершити наші відвідини Діснейленду.
Перед замком в оточенні дітей,
друзів,
феєрверків, музики.
Місце мрій. Нам усім, щиро, сподобалося.
Немає кращого способу попрощатися, ніж перед освітленим замком.
Оскільки в мене був показ Vetements у Парижі, я пішла наперед приміряти сукню.
З самого початку ми хотіли зберегти все в таємниці.
Щоб ніхто не знав, що я йтиму для нього.
Я пішла о 10:30 вечора,
коли всі моделі покинули ательє.
«Задля кохання мого життя, Джіо для Vetements».
Так, гаразд.
О, так.
Так.
ҐУРАМ ҐВАСАЛІЯ
Треба підкласти плече.
-Я його замастила. -Макіяж.
Ай-ай-ай.
На примірці
на мені була помада,
і коли я міряла, я замастила комір футболки.
Тому довелося знімати весь комір,
і щоб його переробити, пішло кілька годин.
Люди не чекатимуть «7» і «Роналду» спереду.
Але ти знаєш, чому «7» спереду?
Бо це моє число. Я народився сьомого.
У моєму житті все стається сьомого.
Але ідея в тому, щоб взяти цей чоловічий одяг,
і було схоже, що ти вдягнула штани свого хлопця.
Бо насправді позаду в тебе триметровий русалчин хвіст.
Іноді ти вбираєш його футболку зранку.
І зробити її для червоної доріжки.
Точно.
Вся колекція про те, як можна взяти базові ідеї й форми
й створити з цього вечірній одяг.
Ґурам сказав мені:
«Я хочу представити те, як жінка їде до хлопця додому
й одягає його футболку, і досі відчуває силу,
і не втрачає своєї жіночності чи своєї сутності».
Він зробив високу моду з футболки Кріштіану.
Не схрещуй ноги.
Іди нормально, бо люди дуже швидкі.
Між тобою й іншою моделлю вісім секунд.
На репетиції, коли я одягла сукню, я почала йти, схрещуючи ноги.
Ґурам сказав мені: «Ні, йди швидко прямими кроками. Сильно й прямо».
Швидко, бам-бам, і переходь на іншу лінію.
Ідеш туди. Підіймаєшся.
Я думала, ходити подіумом легше.
Найбільше я боялася впасти.
І тоді в мене паморочилося в голові…
Переклад субтитрів: Людмила Речич