PAŘÍŽ FRANCIE
V těch šatech jsem se cítila hrdá na muže, se kterým jsem,
krásná, sexy, silná.
A ty podpisy jsou taky jiné.
Je tam podpis na sedmičce, ale vzadu je ještě ten kratší.
Jo, tohle je ten dlouhý.
Ten plný se sedmičkou. A tenhle je rychlý.
Jo.
Když jsme žili v Manchesteru, jela jsem za Guramem do Švýcarska
a přivezla mu podepsaný Cristianův dres.
On se tím inspiroval
a vytvořil vysokou módu z Cristianova dresu.
Je to tričko a je to pořád velmi uvolněné.
Ale s tím prstenem to bude působit večerněji a plesověji.
KREATIVNÍ ŘEDITEL VETEMENTS
A víš co…
Kdybych ti dal náušnice nebo něco, bylo by to falešné.
Ale ten prsten… A je tam i spojení. Myslím, že to je krásné.
Tahle část je krásná.
Jo.
Ten prsten stvrzuje náš vztah s Cristianem.
Guram řekl, ať si ho vezmu na přehlídku.
Všechno je propojené.
Tu teplákovou bundu na přehlídce nepoužiju.
Myslím, že by to pěkně zakryla, protože vypadá jako součást toho looku.
Jakmile vyjdou všechny modelky, v tu chvíli ti ji sundáme.
- Dobře. - Výborně.
- A culík, nebo drdol? - Spíš drdol.
- Jo? - Jo, protože podívej…
Ano, pravda.
…jak pěkná jsou ta záda. To nechceme zakrývat.
- Pravda. - A podívej tady na ten tvar.
Jde to dovnitř. A ven.
Je lichotivý až hrůza.
- Je to úžasné. - Nádhera.
Jsi sebevědomá. Skvěle.
Nejsem si jistá tím kruhem.
Tohle je její první chůze po mole v životě.
Neusmívej se.
- Jsi spokojený? - Je to dokonalé.
Jsem spokojený, že to děláme…
Že to na ní vidím poprvé a je to dokonalé.
Guram je génius.
Dává do toho spoustu práce. Je průkopníkem módy.
JMENUJI SE GEORGINA
Cítím, že to bude velká věc.
Jo, já vím.
Budeme muset na zkoušku,
protože to děláš poprvé…
Potřebujeme čas.
Mohli bychom to udělat sami, ale potřebuješ cítit energii
ostatních modelek, abys to pochopila.
V lednu jsme dělali dětskou kolekci.
Poprvé.
- Něco jsme viděly v ateliéru. - Ve Švýcarsku.
Ukázková velikost našeho oblečení je osm let.
To je jejich velikost.
Myslím, že je to perfektní velikost, a Júniorovi uděláme větší.
- Ano, rozhodně. - Má střední velikost.
Bude to úžasné.
- Bude to šílenství. - Jo, já vím.
Protože jsem na sebe náročná,
požádala jsem Ramóna, aby mi sehnal trenérku chůze po mole,
abych trénovala a přizpůsobila se tomu, co chce Guram.
- Ahoj. - Ahoj. Jak se máš?
- Jsem Sara. - Dobře. A ty?
CASTINGOVÁ REŽISÉRKA
- Těší mě. - Mě taky. Díky.
- Jak se máš? - Výborně.
Je to velký zážitek, co?
- Tvá první přehlídka, že? - Ano.
Celé dny myslím jen na to, do čeho jsem se to uvrtala.
Je to už zítra, takže tím žiju.
Pár hodin před tou přehlídkou
jsem začala být trochu nervózní.
To je normální. Jsem z masa a kostí.
Na zítřek tu píšou: „Nepokládat nohu před nohu.“
Protože ta přehlídka je v alternativnějším stylu.
Když pokládáš nohu před nohu, okamžitě rozkýváš boky.
A to oni nechtějí.
- Jo, ale mně se to líbí. - Jasně.
Takže zpevnit břicho, podsadit zadek.
Ano?
Důležité je sledovat pevný bod.
Zkus soustředit pohled před sebe.
- Buď vážná. Jako bys byla nakrknutá. - To ne.
Mysli na něco, co tě štve.
- Ano. - Na tebe.
S tebou to je hračka. Tak vpřed.
Tak. Ano, jdeme. Rázně. Výborně.
Přede mnou budou sedět moje děti.
- A on: „Nedívej se na ně a neusmívej se.“ - Ne, jistě.
Ten model mě nesrazí.
S těmi si nedělej starosti.
Soustřeď se na sebe.
Zapomeň na ty za sebou, ano?
Guram mi řekl, že modelové chodí strašně rychle.
Mám šlápnout na plyn.
- Fajn, asi už to mám. - Výborně.
Děkujeme, Saro.
Ne, já děkuju vám. Byla to radost.
Guram po mně chce energické kroky,
rychlou chůzi, žádné úsměvy, žádné pohledy do publika.
PŘEHLÍDKA VETEMENTS PAŘÍŽSKÝ TÝDEN MÓDY
4:00:00 DO PŘEHLÍDKY
Jakmile jsem dorazila na přehlídku Vetements,
hned jsem vyrazila na molo, po kterém půjdu.
Jednou jsem si ho prošla a byla jsem připravená se převléct.
Ano.
Ahoj.
- Nejsi nervózní, že ne? - Ne.
- Řekl jsem… - Jsem šťastná.
Nervózním lidem jsem řekl:
„Šedesát procent mých modelů jde přehlídku poprvé v životě.“
- Jo. - Máme to dobře namíchané.
A udělali jsme to tak, aby všem bylo příjemně.
Prostě půjdeš. Nemusíš dělat žádné šílené pohyby.
- Prostě jdeš. - Jo.
- Jo? - Prosté.
- Bojím se, že se o tom někdo dozví. - Jo.
Chci to celé utajit do poslední chvíle.
Jasně.
Až lidi uvidí ty šaty, zblázní se.
Jo.
Tu bundu měj na sobě do poslední chvíle.
- Já ji pak odnesu. - A já jsem tam taky.
Dokud nevyjdeš, jsem tam. A je tam i Elena. A my ji pak odneseme.
Ne na poslední chvíli, ale tak 30 vteřin předem.
Jo, super.
- Jo? - V té řadě.
Jo, uděláme to a myslím, že to bude…
Dobře.
- Díky za tu příležitost. - Dobře.
Bude to skvělý.
- Do toho. - Jo.
Ahoj.
Pro Gurama bylo obzvlášť důležité udržet ty šaty v tajnosti.
Takže jsme spolu měli spoustu tajností.
Nedávno jsem ty šaty ušpinila na zkoušce.
- Napravovali to 12 hodin. - Dvanáct?
- Byl tam mejkap? - Na bílém límečku.
Sakra. Tak proto ta medúza z pytle.
Medúza.
Museli jsem použít medúzu,
což je igeliťák přes hlavu, abych se mohla obléct
a nezašpinila u toho šaty.
Zakrýváme Gio.
Ten look je bez té bundy, protože…
Před přehlídkou nikdo nesmí vidět, co je pod ní.
3:15:00 DO PŘEHLÍDKY
- Ta má super oblečení. - Ale to je její, ne?
- Vážně? - Jo, je.
Srazí mě.
Prostě vyjdeš.
A dívej se tam, kde začíná to bílé a šedé.
- Ne do publika. - Dobře.
Ale stydím se.
Ale ne, zlato. Stud!
Stydím se.
Dobrý. Asi dobrý. Ani to není tak rychlé.
Jo, ale s tou muzikou, a až…
Na zkoušce s ostatními jsem trochu znervózněla,
protože chodili rychle.
MODELKA
Říkala jsem: „Půjdeme přes? Zkazím to?“
Viděla jsem Valentinu z Argentiny. Ráda jsem se s ní potkala na mole.
Nedávno jsem to při zkoušce ušpinila.
- To by se mi stalo taky. - Límeček párali 12 hodin.
A zase ho tam vraceli.
Ta chůze je velmi dynamická a velmi silná.
Ucítíte tu hudbu. Ten rytmus.
Je v tom napětí.
Tak prosím jděte podle té hudby.
Chcete tam mít ty basy, jo?
Jmenuje se Ivana, jako ségra.
A nikdy neodkládá kabelku, jako ségra.
- Už to začne. - Jo.
1:45:00 DO PŘEHLÍDKY
- Helen, kdo mi upraví vlečku? - Cože?
Kdo mi upraví vlečku?
Já! Budu tam čekat a upravím ti ji.
Mám tam asistenty na poslední úpravy, ale ještě mě tam nepustí. Teď tam půjdu.
Počkat!
Počkejte chvilku.
Večírek začíná, lidi.
Vystartovala jako raketa.
Na zkoušce jsme museli všechno třikrát opakovat.
Těsně před přehlídkou jsem byla vyděšená.
„Oni na mě šlápnou.“ Chodili strašně rychle.
Nezbývalo mi než upalovat.
Nejtěžší na té přehlídce pro mě bylo,
že ta bavlna z šatů se mi dostávala pod těžké lakované boty.
Občas se tam zasekla a já málem zakopla.
Snažila jsem se řídit radami od trenérky chůze po mole
a samozřejmě i těmi od Gurama.
- Ahoj. - Neudělala jsem ani tři kroky.
Líbí se ti to?
- Děkuju. - Bože. Nádhera.
HEREČKA
Úchvatné!
1:10:00 DO PŘEHLÍDKY
Teď si udělám líčení a vlasy. Zkoušela jsem to sama a nezakopla jsem.
Ale s ostatními jsem zakopla. Šaty se mi zachytávají za podpatky.
Cris říkal: „Působíš nervózně. Uklidni se, lásko. Zvládneš to skvěle.“
Vím, že to zvládneš.
Jsem v klidu. Vážně. Víš?
Ne, ale když půjdu pomalu, jsem v pohodě.
Jo, dokud ti neřeknu, ani se nehni.
Upravím ti vlečku a vyrazíš.
- Zlato. - Zlato.
- Jak je, zlato? - Je tu holka jménem Ivana.
Modelka. Úplně božská.
A nedá z ruky svou birkinku. Půjde s ní i přehlídku.
Říkala jsem: „Ségra je stejná. Taky kabelku nepustí.“
Říkali jsme, že sice není moje ségra, ale je to náhradní Ivana.
S tou kabelkou je k popukání.
- Zvládá to skvěle a je krásná. - Všechno super. No nic.
- Líbám tě. - Ahoj.
- Kde budeme sedět? - Mnohem blíž, abyste viděli mámu.
- To je ten návrhář. - Hele, Helen.
- Mateo. - Mateo.
Alana.
Stydí se.
Mateo.
- Ahoj. - Ahoj. Těší nás.
Rád tě vidím. Strašně jsi vyrostl.
- Gio říkala, že jsi velký, ale wow… - Bude tvůj další model.
- Brzo bude model. - Jo.
Brzo bude model.
Jo. Rád vás tu vidím.
Vyzvedneme mámu, jo? Jdeme dozadu.
Překvapení!
Vy jste mi ale modelové! Krásné tričko!
Moc ráda své profesní momenty sdílím s dětmi,
protože tak spolu objevujeme svět.
A jsem šťastná a hrdá, že moje poprvé je i jejich poprvé.
Budeš muset chodit takhle?
Ale!
Na podpatcích?
V tomhle.
Mým dětem se poštěstilo být prvními dětmi v oblečení Vetements
a měly z toho velkou radost a byly na to hrdé.
Móda a oblečení od Vetements k nim skvěle ladily.
- Tak jděte. - To teda ne!
- Čeho se bojíte? - A proč nejdeš ty?
Prosím tě. Po nás to chceš, a sám nejdeš.
- Běž. - Crisi, tak jdi.
- Vy dvě. Jste holky. - Jdi si, jestli chceš.
Dobře, já…
A ty, Crisi, můžeš jít taky. Kluci taky můžou…
- Nemůžu. - Jo, můžeš.
0:30:00 DO PŘEHLÍDKY
Hele, omlouvám se, ale už musíme.
- Před pěti minutami říkal za minutu. - Dobře.
- Helen, vypadám krásně? - Moc krásně.
Přestaň. Obleč mi bundu.
Můžu vzít ten lesk?
Lesk jí můžete nanést později, ne?
Jo, udělám to po seřazení. Jen ještě nanesu pudr.
Myslela jsem jen na to, abych si nešlápla na vlečku
a aby mě nesrazili ostatní modelové.
ZPĚVÁK
HEREČKA
ZPĚVÁK
ZPĚVAČKA
MODELKA
Poslední slova, než půjdeš na Pařížském týdnu módy přehlídku Vetements?
Jsem nervózní, ale to je tajemství.
HEREČKA
Je 17:36.
0:00:15 DO PŘEHLÍDKY
Musela jsem se tvářit vážně,
jít podle rytmu hudby
a sžít se s tím, že budu muset po mole pelášit.
0:00:02 DO PŘEHLÍDKY
Ten návrh. Jak bylo vše připravené. Člověk byl nezastavitelný.
Byl to výjimečný a nádherný pocit.
Byla to ikonická přehlídka.
Všechny jeho kousky v sobě měly poselství.
A hlavně pro něj předváděla spousta ženských ikon
a já byla jednou z těch vyvolených.
Byl to moc krásný den a psalo se o nás.
GEORGINA ZÁŘÍ NA MOLE GEORGINA OŽIVILA SOCCERCORE
VETEMENTS OPĚT PŘEDVÁDÍ V PAŘÍŽI PŘEKVAPENÍ NA MOLE: GEORGINA PŘEDVÁDÍ
- Georgino! - Ruku z tváře.
Jít první přehlídku na Pařížském týdnu módy,
před svými dětmi, v dresu svého partnera…
S hrdostí reprezentuju toho nejlepšího na světě,
na hrudníku i v srdci.
A poprvé pro Vetements.
Bylo to, jako by všechny hvězdy byly v příznivém postavení.
- Šlo ti to výborně. Úchvatné. - Jak máma vypadala?
Úchvatně.
Přísahám. Neříkám to, protože jsme kámošky.
A ten obličej. Ten výraz.
Vylezla jsem, uviděla mobily a začala být nervózní.
- Lidi šíleli. - Nečekali to.
Jakmile ses objevila, začali si špitat.
- Jo. - Lidi šíleli.
Vůbec se to nečekalo.
- A děti úplně šílely. - Fakt?
A když jsi procházela, tak vážná, skutečná modelka, tak oni…
Šíleli.
Nemohla jsem se dívat na děti, to by mě rozhodilo.
Soustředila jsem se na vážný výraz tváře.
Na uměřený výraz. Tedy přesný opak toho, jaká jsem.
Děkuju, žes tu zůstala. Moc děkuju.
Já děkuju.
- Užila sis to? - Jo.
- Je to pro mě výjimečný zážitek. - Nádhera.
- Díky. - Bože.
Nevěděl jsem… Jsou tak rozkošní.
Vypadáte jako ti nejsuprovější modelové na světě, vážně.
To je poprvé, co na sobě děti mají Vetements.
- Poprvé. Jste první. - Jo.
Jsou ohromení. Nedokážou ani mluvit.
Hele. Já mám tohle.
Všechno Vetements!
Pro mě je to událost, kterou teprve postupně zpracovávám.
- Děkuju. - Mockrát děkuju.
- Šla jsi tak sebevědomě. Byl jsem hrdý. - Jo.
Byla tak sebevědomá. To bys nevěřil.
Viděl jsem to už na zkoušce.
Bylo to desetkrát víc než na zkoušce.
Šla jako supermodelka. Byl jsem v šoku.
Mně se líbilo, že Gio měla tričko svého kluka,
ze kterého se dá udělat večerní róba.
Jo.
Často nosím Cristianovo oblečení.
- Cristianova trička. - Můžeme…
Něco ti povím. Myslím, že bychom měli…
Měla by sis ty šaty nechat.
- Určitě? - Samozřejmě.
- Ano. - Je to tvůj příběh.
Ale je to tvoje tričko. S Cristianovým podpisem.
Víš proč?
Nemůžu to tričko obléknout jakékoli modelce do jakéhokoli časopisu…
Jo.
A jednoho dne ho třeba dáme do muzea.
Děkuju.
Guram mi dal ty šaty,
které jsou inspirované fotbalovou historií mého partnera.
A já už vím, kam je dám.
MADRID ŠPANĚLSKO
RODINNÉ SÍDLO
Guram říkal, že ty šaty by měly přijít do muzea.
A co je lepší než mé vlastní muzeum? Udělala jsem si svůj archiv.
Rozhodla jsem se vytvořit malé muzeum se svými šaty,
protože pro mě mají citovou hodnotu.
A co je lepší než věnovat jim místnost celou jen pro ně?
Všechny své výjimečné šaty jsem umístila sem,
aby je podědily dcery
a nosily je, když budou chtít
a jestli budou chtít.
Jestli ne, máme je na památku.
Své nejikoničtější šaty si uchovávám.
Na červený koberec, na speciální příležitosti…
Tyhle jsou mé nejoblíbenější.
PRO VETEMENTS
RIJÁD SAÚDSKÁ ARÁBIE
Jako první Evropanka, jsem dělala kampaň pro Amara Lenses.
Je to kampaň na kontaktní čočky,
ale protože je to pro arabské země, jsou jiné, než si představujeme u nás.
AGENT ANGELS PROJECT
Modré, zelené a já nevím jaké. Ne. Jsou to různé odstíny hnědé.
- Chceš si nasadit čočky? - Ano.
Nasadíme je.
Mívala jsem kratší nehty, takže při první kampani to bylo snazší.
Ale teď jsou dlouhé, takže to bylo těžké, protože jsem choulostivá.
Nebudu se dívat.
Chci umřít.
A oči jsou navíc citlivé.
Zeptej se, kolik mají.
- Kolik máte druhů? - Šest.
Nemůžou to udělat ve Photoshopu?
Zítra budu mít zánět spojivek jak hrom, to ti povídám.
To máš od nich na památku.
Ale všechno dopadlo dobře. Zánět spojivek jsem nedostala.
- Můžeš být ještě krásnější? - Upřímně ne.
Nedělejte mě tak krásnou, připadám si jako obraz.
- Sundám si to a říkám si: „Wow!“ - „Kdo to je?“
Ale…
Ramóne, ty máš dost.
Dělám fotku. On v ní není. Přiblíží se a udělá tohle.
- Viděla jsem to. - Necpal jsem se tam.
Díval jsem se ti na vlasy.
Mysli si, co chceš.
Vypadám dobře, ne?
- Kde je máma? - Máma je vevnitř.
Zlato, tak tys přišel?
Už to je.
Hotovo!
LISABON PORTUGALSKO
Už od dětství jsem snila o tom, že budu mít dům na pláži.
A po vší té práci jsem to dokázala uskutečnit.
Jsem na něj moc pyšná.
Gio!
- Zlato. Ahoj, prcino. - Zlato.
Jak se máš?
- Výborně. - Nesu dárek.
- To je vtip? - Co?
- To, co mi neseš. - Bonsaj.
- Zlato, nechoď s tím do domu. - Cože?
- Je to kletba. - Jaká kletba?
- Bonsaje mě pronásledujou. - Co máš s bonsaji?
Když jsem někomu dala bonsaj nebo ho dostala,
tak ten vztah skončil.
Nechci ho v domě.
- Tak ho dáme sousedům? - Jo.
Nebo víš, komu bys ho chtěla dát?
S kým chci ukončit vztah? Ne.
Většině lidí nosí bonsaje štěstí.
Ale člověk, kterému já dám bonsaj, mi zmizí ze života.
Možná mi nosí štěstí nebo mě chrání, když to mám brát pozitivně.
Tak jsem všem zakázala dávat mi bonsaje. Ani já je nedávám.
A když je nemůžu mít, tak mě ještě víc… Víš?
Přitahujou. Ale ne.
Nech ho tady.
Nosí štěstí.
- Bonsaj. - Strom přátelství.
Možná mě ta rostlina ve skutečnosti chrání.
Měla bych to zkonzultovat s odborníkem na bonsaje.
Každopádně pro jistotu nechci riskovat svá přátelství.
Naše přátelství požehnala Panna Maria Fatimská.
Naše Paní z Fatimy.
No tohle!
Představuju ti svůj dům na pláži.
Úžasné.
Na tom domě se mi nejvíc líbí, že jsem si vždycky představovala,
že tam bude dojem nekonečna.
Dveře, obývák, zahrada a bazén.
To je ale zahrada!
- Jo, minimalistická. - Krása.
Palmy. Velmi tropické. Moc krásné.
Toho architekta jsem málem zabila. Bonsaje ne!
- Ale jsou to tvarované stromy. - Bonsaj je to, co jsem přinesla.
- Ty malé nejsou bonsaje. - Ne.
- Ani tyhle. - Ne. Žádné.
- Jak se to líbí dětem! Můžou si tu hrát. - To ano.
- A ten bazén je krásný. - Jo.
Musím koupit ohřívač, je v něm zima.
Ráda si namáčím jenom nohy.
- Vedro v rozkroku, zlato… - Horko.
- To je nejhorší. - Sauna!
V téhle oblasti bývá v tomhle měsíci hodně větrno,
ale budou i jiné měsíce.
I v tomhle domě mám sošku Naší Paní z Fatimy.
Další splněný sen roku 2024.
Vždycky jsem chtěla dům na pláži. Víš, kde ten projekt vznikl?
- Kde? - Na mistráku v Kataru.
Bydleli jsme v nádherném domě a já řekla: „Bože, takový dům bych chtěla.
Blízko pláže, ať tam můžu s dětmi. A mít tam své věci.“
- Vlastní prostor. - Ano.
Jako druhý domov.
Působí to čistým dojmem. Pastelové barvy…
Vyšlo to skvěle.
Můj život je strašně chaotický, a tak se snažím mít doma pravý opak.
Takže je tam řád a klid.
Je to nádherné. Krásné.
Jako v Karibiku.
A v Extremaduře. Cestou sem musíš přes Extremaduru.
Je to trochu extremadurské, kvůli těm silným kořenům,
a trochu karibské, to kvůli zahradě a palmám.
Jak mu chceš říkat?
Až sem pojedeme na návštěvu.
Perla.
Protože v Kataru jsme bydleli na ostrově Perla.
- A má barvu perly. - Vila Perla.
- To se mi líbí.
VILA PERLA PORTUGALSKO
Perla, zlato!
Svůj příběh lásky bych popsala jako pohádku ze skutečného života.
Pro většinu lidí je Cristiano nejlepším hráčem světa
kvůli všem úspěchům, ale pro mě je životní láskou.
Není pochyb, že jsme pro sebe stvoření.
Skvěle se doplňujeme.
Je mým životním společníkem.
Nejlepším přítelem. Mým důvěrníkem.
Je pro mě domovem, rodinou, láskou.
Je mou spřízněnou duší.
Jak bych mohla nevěřit v Boha, když Cristiano je vše, o co jsem žádala?
Hurá!
Super!
Děkuju.
Měli bychom jít dovnitř, Crisi. Je zima.
- Připijeme si. - Na zdraví.
A tohle jsou všechny sny, které se mi zatím splnily.
- Hele, ty ryby! - Hele! Ryba!
Ryby!
Voda!
Pozor, Mateo. Pozor!
Cítím, že se nás život brzy zase změní.
Ale do té doby s vámi dál půjdu ruku v ruce.
Stejným směrem, vstříc zářivé budoucnosti.
Vždy spolu s mou krásnou rodinou.
Tam, kde jsou oni…
tam bude náš ráj.
Takže týme, chtěla jsem vám říct, že vás mám ráda.
A z hloubi srdce vám poděkovat za to,
že jste při tomto projektu byli stejně oddaní a nadšení
jako já od první chvíle.
Ahoj! Krásko!
Ahoj!
- Alano! - Mateo!
Dneska jsem to chtěla trochu otočit
a říct vám, jak jsem vám všem vděčná.
Jmenuji se Georgina by bez vás nebylo Jmenuji se Georgina.
Natočené se to zdá tak snadné,
ale je v tom spousta práce.
GEORGINA DOKONČOVACÍ PRÁCE
Na světě není lepší štáb než vy, se kterým bychom dokázali to, co s vámi.
Tak, na tři!
Jedeme!
JMENUJI SE GEORGINA
Ať mému štábu z Netflixu nic nechybí.
Chtěla jsem se s vámi všemi podělit o dárkové koše.
S dobrou šunkou a dobrým vínem, které si mohou vychutnat s rodinou.
Cris chtěl taky nějak přispět, za všechnu tu lásku, co mi dáváte.
Můj super týme.
A tak podepsal pár dresů.
Jste neuvěřitelný tým.
Stáli jste po mém boku
a hlavně jste hledali a ukazovali to nejlepší ze mě.
A snad spolu budeme moct dál sdílet věci a růst.
Mám vás ráda. Gio vás bude mít vždycky ráda.
Raz, dva, tři. Akce!
- Je to těžké. - Do prdele.
A musíme s ní?
Ty a tvůj odpor k lezení. Tak si tu zůstaň!
Dá mi někdo facku?
Pádem si můžeš zrušit obratel. Takže žádný pády.
- Hýbe se! - Bacha!
Georgi!
Sakra.
- Jsem zpátky. - Polibek.
Jsem zpátky, sakra.
Zlato, taková nuda.
Poslední den školy. Pojď sem, čarodějko!
Zítra není škola!
Mami!
Barça!
Nedávejte to na Netflix, jo? Na Netflix ne.
Vyfoť to.
Výborně, Alano.
Klapka.
Čáry máry fuk, přehlídka je fuč.
Natočíme to s tou naší a pak tam tu píseň přidáš.
To se pak sestříhá.
Odstraníš zvuk.
Nebo se trochu posuňte kvůli té chůzi před kamerou.
Já půjdu a vy natočíte, co Bůh dá.
- Ahoj, Netflixe! - Ahoj, Netflixe!
- Stačí. Tohle je záchod. - To je záchod.
To je záchod.
Dej mi
brambůrky.
Odsud.
Jsou…
Skvělá šunka.
Nebo sendvič s chorizem.
Odteď budou lidi při rozhovorech hltat brambůrky.
Nemůžeme chvíli počkat? Co?
Vane. Koukni na ni.
Vane se zítra nebude moct hýbat.
Ach, Vane.
Ne! Spadlo to!
Chtěl jsem hrát, ale jsem příšerný.
Proč?
Jste v hajzlu, frajeři.
To je brutální výjev.
Zlato, tady se nesmrdí.
Zlato!
Zlato.
- Mám ten mikrofon. - Prosím.
- Díky, Crisi. - Není zač. Zatím.
Měj se.
Chcete to vidět? Hele.
„Já to neviděla, tati.“
- Tady jsem si vyfotil skvělou selfie. - Nechceme ji vidět, díky.
Vypni to rádio.
Pomlouvat začneme, až dotočí.
Vane, konec natáčení, ne?
Netflix dotočil!
- Teď! - Teď!
Jde se domů.
Překlad titulků: Kristýna Wanková