PARIS, FRANKRIG
I den kjole følte jeg mig stolt af manden, jeg er sammen med,
smuk, sexet, stærk.
Og autograferne er anderledes.
Det er autografen på syvtallet, men hvis man ser bagpå, er den kortere.
Ja, det er den lange.
Den fulde på syvtallet. Det er den hurtige.
Ja.
Da vi boede i Manchester, besøgte jeg ham i Schweiz,
og jeg tog en signeret T-shirt med fra Cristiano.
Så han blev inspireret
og skabte haute couture med Cristianos T-shirt.
Det er en T-shirt, og den er stadig meget afslappet.
Men når du har ringen på,
passer den mere til aften og fest.
Og du ved…
Og hvis jeg ikke giver dig øreringe eller noget, der er uægte…
Men ringen har en forbindelse. Det er smukt.
Det her er smukt.
Okay.
Det er en løftering mellem Cristiano og mig.
Guram bad mig bære den på catwalken.
Alt er forbundet.
Jeg bruger ikke den røde træningsjakke i showet.
Det vil være en fin jakke, for den passer til looket.
Når alle modellerne går ud, tager vi den af dig.
-Okay. -Perfekt.
-Og hestehale eller en knude? -En knude.
-Ja? -Ja, fordi, se…
Ja, det er rigtigt.
Den er fin bagpå. Man skal kunne se den bagpå.
-Rigtigt. -Og se på formen her.
Den går langt ned og kommer ud.
Den er så flatterende. Det er vildt.
-Fantastisk. -Jeg elsker den.
Du er selvsikker. Godt.
Jeg er usikker på drejningen.
Det er første gang, hun går, nogensinde.
Ikke smile.
-Er du glad? -Det er perfekt.
Jeg er glad for, at vi gør det…
Det er første gang, jeg ser den på hende, og at den er perfekt.
Guram er et geni.
Alt det arbejde, der ligger i det. Han er en modepioner.
JEG ER GEORGINA
Jeg kan sige, at det bliver et stort øjeblik.
Ja, det ved jeg.
Vi må komme til prøven,
fordi det er din første gang…
Vi har brug for tid.
Jeg kan gøre det, men du skal mærke energien
fra de andre modeller, så du forstår det.
Vi lavede børnetøj i januar.
For første gang.
-Vi så noget i atelieret. -Vi så det i Schweiz.
Vores alder for tøjet er otte år.
Perfekt. Deres størrelse.
Så størrelsen er perfekt, og vi har større tøj til Junior.
-Ja, helt sikkert. -Han er en medium.
Det bliver fantastisk.
-Et vildt øjeblik. -Ja, det ved jeg.
Jeg er perfektionistisk
og bad Ramón om at skaffe en catwalk-coach,
så jeg kan lære det, Guram bad om.
-Hej. -Hej. Hvordan går det?
-Jeg hedder Sara. -Godt. Dig?
-Rart at møde dig. -I lige måde. Tak.
-Hvordan går det? -Godt.
En stor oplevelse, ikke?
-Din første catwalk, ikke? -Ja, det er rigtigt.
Jeg har tænkt i flere dage på, hvad jeg er på vej ind i.
Og det er i morgen, så det sker.
Et par timer før showet
begyndte jeg at blive mere nervøs.
Det er normalt. Jeg er et menneske.
Til showet i morgen sagde de: "Sæt ikke en fod foran den anden."
Fordi showet har en mere alternativ stil.
Den ene fod foran den anden får dig straks til at bevæge hofterne.
Det er det, de ikke vil have.
-Ja, men jeg kan lide det. -Ja.
Så stram maven og ballerne.
Okay?
Meget vigtigt. Se på et fast punkt.
Prøv at fokusere dit blik foran dig.
-Vær alvorlig. Som om du er vred. -Nej.
Tænk på noget, som gør dig sur.
-Ja. -Dig.
Du gjorde det let. Lige frem…
Ja. Gå. Stærkt. Det er godt.
Og jeg har mine børn foran mig.
Han sagde: "Kig ikke på dem, og smil ikke."
Nej.
Vil modellerne støde ind i mig?
Glem dem.
Fokuser på dig selv.
Glem dem, som kommer bag dig, okay?
Guram sagde, at modellerne går hurtigt.
Så jeg skal skynde mig.
-Jeg tror, at jeg kan det nu. -Rigtig godt.
Tak, Sara.
Selv tak. Det var en fornøjelse.
Guram bad mig om at gå med stærke skridt,
hurtigt, uden at smile og uden at se på publikum.
VETEMENTS-SHOWET, MODEUGEN I PARIS
FIRE TIMER TIL SHOWET
Da jeg ankom til Vetements-showet,
gik jeg straks ud på catwalken, som jeg skal gå på.
Derefter var jeg klar til at klæde om.
Ja.
Hej.
-Du er ikke nervøs, vel? -Nej.
-Jeg sagde… -Jeg er glad.
Jeg talte med nogle, som var nervøse. De sagde:
"60 procent af mine modeller går for første gang i deres liv."
-Ja. -Vi har en god blanding.
Og vi får alle til at føle sig godt tilpas.
Du skal bare gå. Du skal ikke lave skøre bevægelser.
-Gå bare. -Ja.
-Okay. -Enkelt.
-Jeg er bange for, at folk opdager det. -Ja.
Derfor vil jeg sikre mig, at vi holder det hemmeligt.
Okay.
For når folk ser tøjet, går de amok.
Ja.
Behold jakken på indtil sidste sekund.
-Okay. Jeg tager den ud. -Og jeg er der også.
Før du kommer ud, er jeg der også. Og Elena er der, og vi tager den ud.
Ikke i sidste øjeblik, men 30 sekunder før.
Ja, perfekt.
-Ja? -I køen.
Ja, og vi gør det, og jeg tror, det bliver…
Okay.
-Tak for muligheden. -Okay.
Det bliver godt.
-Højt humør. -Ja.
Farvel.
Det var meget vigtigt for Guram, at kjolen holdes hemmelig.
Så vi holdt på hemmeligheden sammen.
Jeg ødelagde kjolen til tilpasningen forleden.
-Det tog dem 12 timer at ordne. -Tolv timer!
-Kom der makeup på? -Den hvide krave.
Åh nej. Og nu har I opfundet vandmanden.
Vandmanden.
Vi måtte opfinde vandmanden.
Det er en pose over mit hoved,
så jeg kan klæde om uden at få pletter på kjolen.
Vi dækker Gio.
Looket er uden jakken, fordi…
Ingen må se, hvad der er under den, før showet starter.
TRE TIMER OG FEMTEN MINUTTER TIL SHOWET
-Se, hvor flot hendes jakkesæt er. -Det er hendes eget, ikke?
-Virkelig? -Ja, det er det.
De støder ind i mig.
Du går bare ud.
Husk at kigge, hvor det hvide og grå begynder.
-Se ikke på publikum. -Okay.
Men jeg er genert.
Nej, skat. Genert!
Jeg er genert.
Det går nok. Det er ikke så hurtigt.
Ja, men med musikken, og når det er…
Jeg blev nervøs til prøven med de andre modeller
på grund af deres tempo.
Skal vi gå forbi eller ikke? Ødelægger jeg det?
Jeg så Valentina, som er argentiner. Jeg var glad for at gå med hende.
Jeg prøvede den, og der kom en plet.
-Jeg havde gjort det samme. -Tolv timer.
De tog kraven af og satte den på igen.
Når I går, skal det være meget dynamisk og stærkt.
Mærk musikken. Den er fuld af beats og meget nervøs.
Så gå til musikken.
Gå til bassen, okay?
Det er Ivana, som min søster.
Hun har altid en taske med, som min søster.
-Det starter. -Ja.
-Helen, hvem arrangerer mit slæb? -Hvad?
Hvem retter mit slæb?
Det gør jeg. Jeg venter på dig og gør det.
Jeg har hjælpere, men de vil ikke lade mig gå derind endnu.
Vent!
Ja, vent lidt.
Så starter festen.
Hun gik ud som en raket.
Til prøven gentog vi det hele tre gange.
Og jeg var rædselsslagen lige før showet.
"De træder på mig…" De gik så hurtigt.
Jeg var nødt til at løbe.
Det sværeste for mig var,
at bomuldsstoffet på kjolen kom ned under lakstøvlerne.
Den satte sig fast, så jeg næsten snublede.
Jeg forsøgte at følge catwalk-coachens råd,
men selvfølgelig også Gurams tips.
-Hej. -Jeg har ikke gået tre skridt endnu.
Kan du lide den?
-Tak. -Åh gud. Spektakulær.
SKUESPILLERINDE
Gudesmuk.
EN TIME OG TI MINUTTER TIL SHOWET
Jeg går til makeup og hår nu. Men jeg øvede mig alene og snublede ikke.
Og da jeg øvede med de andre, faldt jeg. Hælene sad fast i kjolen.
Jeg ringede til Cris. Han sagde: "Du virker nervøs. Slap af, skat."
Du vil klare det godt.
Jeg er afslappet. Virkelig.
Nej, men hvis jeg går langsomt, har jeg det fint.
Ja, rør dig ikke, før jeg siger: "Gå".
Jeg arrangerer dit slæb, og du går.
-Skat. -Skat.
-Hvad så, skat? -Der er en, der hedder Ivana.
En model. Smuk.
Hun ville ikke give slip på sin Birkin. Hun går med den.
Jeg tænkte: "Som min søster. Hun slipper ikke sin taske."
Hun er ikke min søster, men en Ivana-afløser.
Så sjovt med tasken overalt.
-Hun klarer det godt, og hun er smuk. -Det er så godt.
-Knus. -Farvel.
-Hvor skal vi sidde? -Meget tættere på for at se mor.
-Det er designeren. -Hej, Helen.
-Mateo. -Mateo.
Alana.
Hun er meget genert.
Mateo.
-Hej. -Hej. Rart at møde dig.
Godt at se dig. Du er blevet så stor.
-Gio sagde, du var stor, men wow… -Han bliver din næste model.
-Snart model. -Præcis.
Snart model.
Ja. Godt at se jer.
Hent mor. Kom med herom.
Surprise!
Se de modeller! Jeg elsker din T-shirt.
Jeg elsker at dele arbejdet med mine børn,
fordi vi opdager verden sammen.
Og det gør mig spændt og stolt, at mine første også er deres.
Skal du gå sådan?
Ja.
I højhælede?
I dem.
Mine børn var heldige nok til
at være de første børn, som bar Vetements,
og de var så spændte og stolte.
De passede perfekt til Vetements-moden.
-Kom nu, gå. -Nej!
-Hvad er du bange for? -Hvorfor går du ikke?
Du siger det, men går ikke selv.
-Gå. -Cris, gå nu.
-Jer to. I er piger. -Gå, hvis du vil.
Okay, jeg…
Og du, Cris, kan også gå. Drenge kan også…
-Jeg kan ikke. -Jo, du kan.
EN HALV TIME TIL SHOWET
Okay, undskyld. Vi skal gå.
-Han sagde 1 minut for 5 minutter siden. -Det er okay.
-Hvordan ser jeg ud? -Smuk.
Stop. Min jakke.
Må jeg tage glossen?
Giv hende gloss på senere, ikke?
Ja, jeg gør det i rækken. Pudder nu.
Jeg kunne kun tænke på ikke at træde på slæbet
og ikke at blive ramt af modellerne.
SANGER
SKUESPILLERINDE
SANGER
SANGER - MODEL
Nogle sidste ord, før vi går ind til modeugen i Paris for Vetements?
Jeg er nervøs, men det er en hemmelighed.
SKUESPILLERINDE
Klokken er 17.36.
Jeg skulle se alvorlig ud,
gå i takt med musikken
og få mig selv til at løbe på catwalken.
Designet og opsætningen fik mig til at føle mig ustoppelig.
Det var en unik og fantastisk følelse.
Det var et ikonisk modeshow.
Alt hans tøj havde et budskab.
Og især med alle de ikoniske kvinder, som gik for ham,
og at jeg var en af de udvalgte…
Det var en fantastisk dag, og vi kom i nyhederne.
GEORGINA STRÅLER PÅ CATWALKEN, GENOPLIVER FODBOLDMODE
VETEMENTS PÅ CATWALKEN I PARIS
OVERRASKELSE PÅ CATWALKEN: GEORGINA GÅR
-Georgina. -Hånden væk fra ansigtet.
Min første catwalk var til modeugen i Paris
foran mine børn og iført min partners T-shirt.
Det gjorde mig stolt at repræsentere verdens bedste
på mit bryst og i mit hjerte og for Vetements for første gang.
Det hele passede perfekt.
-Du gjorde det så godt. Spektakulært. -Hvordan så mor ud?
Spektakulær.
Jeg siger det ikke bare som din ven.
Og dit ansigt. Den attitude.
Da jeg kom ud og så mobiler, begyndte jeg at blive nervøs.
-Folk gik amok. -Det var uventet.
Da du kom ud, hørte man folk mumle.
-Ja. -Folk gik amok.
Det var totalt uventet.
-Og de gik amok. -Ja?
Og da du gik forbi, så alvorligt som en rigtig model…
De gik amok.
Jeg så ikke på børnene, så jeg ikke blev distraheret.
Jeg skulle se alvorlig ud.
Urban. Det modsatte af den, jeg er.
Mange tak, fordi du blev. Mange tak.
Tak.
-Var det sjovt? -Ja.
-Det er en helt særlig oplevelse for mig. -Du var smuk.
-Tak. -Du godeste.
Jeg vidste ikke… De er så søde.
I er verdens sejeste modeller. Helt ærligt.
Det er første gang, børn har Vetements på.
-Første gang. De første. -Ja.
De er forbløffede. De kan ikke tale.
Se på mig. Jeg har den her.
Det hele er Vetements!
For mig er det en begivenhed, som jeg måtte bearbejde lidt efter lidt.
-Tak. -Mange tak.
-Du gik så selvsikkert. Jeg var så stolt. -Ja.
Hun var så selvsikker. Det er utroligt.
Men jeg så dig til prøven.
Det var ti gange bedre end under prøven.
Hun gik som en supermodel.
Jeg var chokeret.
Det var rart at se Gio iført kærestens T-shirt,
som man kan tage på, og det er som en aftenkjole.
Ja.
Jeg går ofte med Cristianos tøj.
-Jeg går med Cristianos T-shirts. -Vi kan…
Nu skal du høre. Jeg synes, at vi skal…
Jeg synes, du skal beholde kjolen.
-Er du sikker? -Selvfølgelig.
-Ja. -Det er din historie.
Men det er din T-shirt. Cristianos autograf.
Hvorfor?
Fordi jeg kan ikke give en model T-shirten på i et blad…
Ja.
Og hvis den skal på museum en dag, så gør vi det.
Tak.
Guram gav mig kjolen,
som var inspireret af min partners fodboldhistorie.
Jeg ved, hvor den skal være.
MADRID, SPANIEN
FAMILIENS HJEM
Guram fortalte mig, at kjolen er et museum værdigt.
Og hvad er bedre end mit eget museum? Jeg har bygget mit eget arkiv.
Jeg besluttede at lave et minimuseum med mine kjoler,
fordi de har sentimental værdi for mig.
Og hvad er bedre end at give dem deres eget rum?
Jeg har alle mine særlige kjoler herinde,
så mine døtre kan arve dem og bære dem, når de vil,
hvis de vil have dem.
Ellers er de souvenirs.
Jeg beholder mine mest ikoniske kjoler.
Fra den røde løber, særlige begivenheder…
Den her er min favorit.
TIL VETEMENTS
RIYADH, SAUDI-ARABIEN
Jeg var den første europæer, som var med i en Amara Lenses-kampagne.
Det er en kampagne for kontaktlinser,
men fordi de er til de arabiske lande,
er det ikke som kontaktlinser, vi har her.
Blå, grønne, alt muligt. Nej. De har forskellige brune nuancer.
-Vil du have linserne i? -Ja.
Lad os gøre det.
Da jeg havde kortere negle
til min første kampagne, føltes det bedre.
Men nu er de lange, så det er svært, for jeg er sart.
Jeg kigger ikke.
Jeg vil dø.
Og øjnene er et sart organ.
Ramón, spørg, hvor mange der er.
-Hvor mange udfordringer? -Seks.
Kunne de ikke bare bruge Photoshop?
Jeg får øjenbetændelse i morgen, skat.
Du får en gave med hjem.
Men det gik fint. Ingen øjenbetændelse.
-Kunne du være pænere? -Nej.
Gør mig ikke så smuk. Jeg ligner et maleri.
-Jeg tager det af… "Wow." -Hvem er hun?
Men…
Ramón, du er for meget.
Jeg tog billedet. Han var ikke med.
Han kommer hen og gør sådan.
-Jeg så dig. -Ingen fotobombning. Jeg ville se dit hår.
Jeg er ligeglad.
Jeg ser godt ud, ikke?
-Hvor er mor? -Mor er derinde.
Skat, så kom du alligevel.
Det var det.
Færdig.
LISSABON, PORTUGAL
Lige siden jeg var barn, har jeg drømt om at have et strandhus.
Og efter alt arbejdet er drømmen blevet til virkelighed.
Jeg er stolt af resultatet.
Gio!
-Skat. Hej, pige. -Skat.
-Hvordan går det? -Godt.
-Jeg har en gave. -Du laver sjov.
-Det, du har med. -Et bonsaitræ.
-Gå ikke ind i huset med det. -Hvad?
-Forbandelsen. -Hvad?
-Bonsaitræer forfølger mig. -Hvordan?
Hver gang jeg giver eller får et bonsaitræ,
så slutter venskabet.
Tag det ikke med ind.
-Skal vi give det til en nabo? -Ja.
Eller er der en, du vil give det til?
Hvem vil jeg afslutte et forhold med? Nej.
Bonsaitræer bringer normalt held for folk.
Men når jeg giver et bonsaitræ, forsvinder folk fra mit liv.
Det kan være held eller beskyttelse, hvis man ser positivt på det.
Så jeg forbyder folk at give mig dem, og jeg giver dem ikke.
Og det umulige forhold betyder, at jeg er endnu mere… Du ved?
Mere vild med dem, men nej.
Stil det der.
De bringer held.
-Bonsaitræer. -Venskabets træ.
Jeg ved ikke, om træet beskytter mig.
Jeg må spørge en bonsai-ekspert.
Men jeg vil ikke risikere mine venskaber.
Vores venskab er velsignet af Fatima.
Af Vor Frue af Fatima.
Wow!
Lad mig præsentere mit strandhus.
Fantastisk.
Det, jeg bedst kan lide, er det, jeg altid har forestillet mig.
At det fortsætter ud i ét.
Dør, stue, have og pool.
Fantastisk have.
-Meget minimalistisk. -Så fin.
Palmer. Så tropisk. Dejligt.
Jeg blev sur på anlægsgartneren. "Bonsaitræer?"
-Men det er skulptur-træer. -Jeg gav dig en bonsai, skat.
-De små er ikke bonsai. -Nej.
-Eller dem. -Nej. Ikke dem.
Børnene elsker det.
-De har plads til at lege. -Ja.
-Og poolen er skøn. -Ja.
Den skal opvarmes. Vandet er iskoldt.
Jeg vil kunne sætte fødderne i.
-Sved dernede, skat… -Så varmt.
-Det værste. -Saunaen!
Det blæser meget her i denne måned.
Men der kommer andre måneder.
Jeg stillede min Vor Frue af Fatima i huset.
Endnu en drøm opfyldt i 2024.
Jeg har drømt om et strandhus. Ved du, hvor dette projekt blev til?
-Hvor? -Til VM i Qatar.
Vi boede i et smukt hus, og jeg sagde: "Jeg ville elske sådan et hus.
Tæt på stranden, så jeg kan gå tur med børnene. Til mine ting."
-Et sted, der er dit. -Ja.
Som dit andet hjem.
Jeg gjorde det helt enkelt. Pastelfarver…
Det er fint.
Fordi mit liv er meget kaotisk, skal mit hus være det modsatte.
Så alt er roligt og fredeligt.
Det er skønt. Så smukt.
Meget caribisk.
Og Extremaduransk. Man skal gennem Extremadura på vejen.
Ekstremaduransk på grund af de stærke rødder
og caribisk på grund af haven og palmerne.
Hvad vil du kalde det?
Når vi kommer på besøg i dit hus.
Perlen.
Fordi vi boede på Perleøen i Qatar.
-Og det er perlefarvet. -Villa Perla.
-Det er fint.
Perlen, skat.
Jeg vil beskrive min kærlighedshistorie som et ægte eventyr.
For de fleste er Cristiano er verdens bedste spiller
på grund af hans arbejde, men han er mit livs kærlighed.
Vi er uden tvivl skabt for hinanden.
Vi supplerer hinanden godt.
Han er min livsledsager.
Min bedste ven. Min fortrolige.
Mit hjem, min familie, min kæreste.
Han er uden tvivl min sjæleven.
Hvordan kan jeg ikke tro på Gud, når Cristiano er alt det, jeg bad om?
Ja!
Fantastisk!
Tak.
Lad os gå ind, Cris. Det er koldt.
-Lad os skåle. -Skål.
Og det er drømmene, som er gået i opfyldelse indtil videre.
-Se alle fiskene! -Se! En fisk.
Fiskene!
Vand!
Pas på, Mateo. Pas på.
Vores liv forandrer sig nok igen snart.
Men indtil da vil jeg gå hånd i hånd med jer.
I samme retning, mod en lys fremtid.
Min smukke familie vil altid være sammen.
Hvor end de er…
…der er vores paradis.
Så til mit hold: Jeg vil sige, at jeg elsker jer.
Tusind tak, af hele mit hjerte,
fordi I har arbejdet på projektet med samme dedikation og begejstring,
som jeg har haft siden første øjeblik.
Hej. Smuk!
Hej!
-Alana, Mateo! -Mateo!
Okay, jeg vil vende det om i dag
og sige, at jeg er så taknemmelig over jer alle sammen.
Jeg er Georgina ville ikke være Jeg er Georgina uden jer.
Det ser så let ud, når vi filmer,
men det kræver meget arbejde.
Og der er intet bedre hold i verden end jer
til at opnå det, vi opnår.
Okay, på tre!
Kom så!
JEG ER GEORGINA
GOURMETKLUB
Mit Netflix-hold skal ikke mangle noget,
så jeg giver jer en gavekurv.
Med god skinke og god vin.
Som de kan nyde med deres familier.
Cris ville give jer noget for al den kærlighed, I viser mig.
Mit superhold.
Han har signeret nogle T-shirts.
I er et fantastisk hold.
I har været ved min side
og ladet jer inspirere til at vise det bedste af mig.
Forhåbentlig kan vi fortsat dele og vokse sammen.
Jeg elsker jer. Gio vil altid elske jer.
En, to, tre. Action.
-Det er så svært. -For fanden.
Skal vi gå med hende?
Du nægter altid at klatre. Bliv der.
Vil nogen slå mig?
Et fald kan smadre en ryghvirvel. Jeg vil ikke falde.
-Den bevæger sig. -Pas på!
Giorgi!
For fanden.
-Jeg er tilbage. -Kys.
Jeg er sgu tilbage.
Skat, hvor kedeligt.
Det er sidste skoledag. Kom her, heks!
Ingen skole i morgen!
Mor!
Barça!
Vis det ikke på Netflix, okay?
-Nej. -Ikke Netflix.
Et billede.
Flot, Alana.
Klaptræ.
Bibbidi-Bobbidi-Boo, showet er slut.
Vi kan filme det med vores, og du tilføjer sangen.
Det bliver redigeret.
Fjern lyden. Færdig.
Eller gå lidt længere væk med kameraet.
Jeg går bare, så får I det, I får.
-Farvel, Netflix! -Farvel, Netflix!
-Nok. Det er toilettet. -Det er toilettet.
Det er toilettet.
Giv mig
chips.
Herfra.
De er…
God skinke.
Måske en chorizosandwich.
Fremover vil folk spise chips under interviews.
Kan vi vente et øjeblik?
Vane. Se hende.
Vane kan ikke bevæge sig i morgen.
Vane.
Nej! Den faldt!
Jeg er en dårlig skuespiller.
Hvorfor?
I er færdige, drenge.
Godt billede.
Skat, jeg vil ikke lugte.
Skat!
Skat.
-Tog jeg mikrofonen? -Nej, tak.
-Tak, Cris. -Ja. Farvel.
Hav det godt.
Vil I se? Se.
"Jeg kiggede ikke, far."
-Jeg tog en god selfie her. -Vi vil ikke se din selfie, tak.
Sluk radioen.
Vi taler grimt, når de slukker.
Vane, I har slukket, ikke?
Og tak, Netflix!
-Nu! -Nu!
Lad os tage hjem!
Tekster af: Mila Tempels