PARIS FRANȚA
În rochia aia, m-am simțit
mândră de bărbatul cu care sunt,
frumoasă, sexy, puternică.
Și semnăturile sunt diferite.
Aia e semnătura de pe șapte, dar, pe spate,
e semnătura mai scurtă.
Da, asta e cea lungă.
Cea întreagă, cu șapte. Asta e cea rapidă.
Da.
Când locuiam în Manchester, m-am dus să-l văd în Elveția
și i-am dus un tricou semnat de Cristiano.
A fost inspirat
și a creat haute couture cu tricoul lui.
E un tricou și e totuși foarte relaxat.
Dar, când porți inelul,
DIRECTOR DE CREAȚIE VETEMENTS
devine de seară și de bal.
Și, știi…
Dacă nu-ți pun cercei sau ceva, e fals.
Dar inelul, care face o trimitere, cred că e foarte frumos.
Partea asta e frumoasă.
Da.
E un inel de promisiune între mine și Cristiano.
Guram mi-a zis să-l port pe podium.
Totul e conectat.
Nu folosesc bluza roșie de trening în serial.
Cred că ar fi o jachetă frumoasă de purtat pentru că pare să facă parte din look.
Odată ce toate manechinele ies, ți-o dăm jos.
- Bine. - Perfect.
- Și apoi coadă sau așa, coc? - Coc, cred.
- Da? - Da, pentru că uite…
Da, așa e.
Ce frumos e în spate! Nu vrei să scoți partea din spate.
- Adevărat. - Uită-te la formă și aici!
Merge până jos și iese.
Te pune mult în valoare. E o nebunie.
- E uimitoare. - O ador.
Ești stăpână pe tine.
Nu-s sigură legat de întoarcere.
E prima dată când defilează. De la zero.
Nu zâmbi!
- Ești mulțumit? - Cred că e perfect.
Mă bucur că o facem…
E prima dată când o văd pe ea și e perfectă.
Guram e un geniu.
Toată munca din spate. E un pionier al modei.
EU SUNT GEORGINA
Îți spun că va fi un moment important.
Da, știu.
Trebuie să venim la repetiție,
căci, cum o faci pentru prima dată…
Avem nevoie de timp.
Pot s-o fac cu tine, dar trebuie să simți energia
altor modele care defilează ca să înțelegi.
Știi că am făcut haine de copii?
Pentru prima dată.
- Am văzut ceva la atelier. - Le-am văzut în Elveția.
Mostrele pe care le-am creat sunt pentru copii de opt ani.
E mărimea lor.
Cred că e mărimea perfectă, iar lui Junior i-am face haine mari.
- Da, sigur. - E de talie medie.
Va fi uimitor.
- Va fi un moment nemaipomenit. - Da, știu.
Pentru că sunt pretențioasă,
l-am rugat pe Ramón să-mi caute o antrenoare ca să exersez
și să mă adaptez la ce vrea Guram.
- Bună! - Bună! Cum ești?
- Eu sunt Sara. - Bine. Tu?
- Îmi pare bine. - Și mie. Mersi.
- Cum ești? - Foarte bine.
E o experiență grozavă, nu?
- Prima ta prezentare, nu? - Da, așa e.
Cred că de câteva zile…
mă tot gândesc în ce mă bag.
Și e mâine, nu mai pot da înapoi.
Cu câteva ore înainte de prezentare,
am început să am emoții.
E normal. Sunt și eu om.
Pentru prezentare, au zis: „Nu puneți un picior în fața celuilalt!”
Pentru că prezentarea are, cum am spus, un stil alternativ.
Dacă pui un picior în fața celuilalt, asta te va face să-ți legeni șoldurile.
Nu asta vor ei.
- Da, dar mie îmi place. - Sigur.
Așa că trage-ți burta, strânge din fund!
Bine?
Foarte important. Uită-te la un punct fix!
Încearcă să-ți concentrezi privirea în fața ta.
- Fii serioasă! De parcă ai fi supărată. - Nu.
Gândește-te la ce te supără.
- Da. - Tu.
Mi-ai ușurat munca. Înainte…
Așa. Bine, haide! Forță. Foarte bine.
În plus, o să am copiii în fața mea.
A zis: „Nu te uita la ei, nu zâmbi!”
Nu, desigur.
Manechinul n-o să mă calce.
Nu-ți face griji pentru ei!
Concentrează-te la tine!
Uită cine vine în spatele tău, bine?
Guram mi-a zis că manechinele
vor merge repede.
A zis să accelerez.
- Bine, cred că am prins ideea. - Foarte bine.
Mulțumesc, Sara.
Nu, eu vă mulțumesc. Cu plăcere.
Guram mi-a cerut să calc apăsat,
repede, fără să zâmbesc și fără să mă uit la public.
PREZENTAREA VETEMENTS SĂPTĂMÂNA MODEI DE LA PARIS
PATRU ORE PÂNĂ LA PREZENTARE
Imediat ce am ajuns la spectacolul Vetements,
prima dată am ieșit pe podiumul pe care urma să defilez.
După prima tură, m-am simțit pregătită să mă îmbrac.
Da.
Salut!
- Nu ai emoții, nu? - Nu.
- Le-am zis… - Mă bucur.
Le-am zis unor oameni emoționați:
„Șaizeci la sută din manechinele mele defilează prima dată.”
- Da. - Avem un amestec foarte bun.
M-am asigurat că toți sunt în largul lor.
Mergi pur și simplu! Nu trebuie să faci mișcări nebunești.
- Doar mergi. - Da.
- OK. - Simplu.
- Mi-e frică să nu afle lumea. - Da.
De asta vreau să mă asigur că păstrăm totul secret.
Bine.
Când lumea va vedea hainele, va înnebuni.
Da.
Ține bluza pe tine până în ultima clipă!
- Bine. O s-o scot. - Și eu sunt acolo.
Înainte să ieși, sunt și eu acolo. Elena e acolo și o dăm jos.
Nu în ultima clipă, ci cu 30 de secunde înainte.
Da, perfect.
- Da? - În șir.
Da, o facem, și cred că va fi…
Bine.
- Mulțumesc pentru șansă. - Bine.
Va fi grozav.
- Capul sus! - Da.
Pa!
Era foarte important pentru Guram ca rochia să rămână secretă.
Deci, între noi doi au fost multe secrete.
Zilele trecute, am stricat rochia la probă.
- Le-a luat 12 ore să o repare. - 12 ore!
- Ai pătat-o cu fard? - Gulerul alb.
La naiba! Și acum, ați inventat meduza.
Meduza.
A trebuit să inventăm „meduza”.
Am o pungă deasupra capului ca să mă pot îmbrăca
fără să pătez rochia.
O acoperim pe Gio.
Lookul e fără bluză pentru că…
Nimeni nu poate să vadă ce e dedesubt până la prezentare.
TREI ORE ȘI CINCISPREZECE MINUTE PÂNĂ LA PREZENTARE
- Uite ce tare e costumul ei! - Dar e al ei, nu?
- Serios? - Da, e al ei.
O să mă calce.
Ieși.
Nu uita să te uiți unde începe albul cu gri.
- Ca să nu te uiți la public. - OK.
Dar mi-e rușine.
Nu, haide, iubito! Rușine!
Mi-e rușine!
Bine. Cred că va fi OK. Nu e așa de rapid.
Da, dar cu muzica și când e…
Am avut emoții la repetiții cu celelalte manechine
din cauza ritmului lor.
Mă întrebam dacă să trecem. O s-o dau în bară?
Am văzut-o pe Valentina, o argentiniană. M-a bucurat să împărțim podiumul.
Deunăzi, am probat-o și am pătat-o.
- Aș fi făcut la fel. - 12 ore ca să scoată gulerul.
Și să-l pună la loc.
La defilare, e un mers foarte dinamic, în forță.
Vei simți muzica. E foarte ritmată.
Am mari emoții.
Vă rog să mergeți pe muzică.
Să dai drumul la bas, bine?
Ea e Ivana, ca sora mea.
Și nu e niciodată fără poșetă. Ca sora mea.
- Începe. - Da.
O ORĂ ȘI 45 DE MINUTE PÂNĂ LA PREZENTARE
- Helen, cine îmi aranjează trena? - Ce?
Cine îmi aranjează trena?
Eu! Te aștept acolo și o îndrept.
Am ajutoare care să ajusteze, dar încă nu mă lasă să plec. Plec acum.
Stai!
Da, stai puțin!
Începe petrecerea.
A ieșit ca o rachetă.
La repetiție, a trebuit să repetăm totul de trei ori.
Și eram îngrozită chiar înainte de prezentare.
„O să mă calce…” Mergeau foarte repede.
Singura mea opțiune era să alerg.
Cea mai grea parte a prezentării
a fost că bumbacul rochiei îmi intra sub cizmele de piele lăcuită.
Uneori se bloca și era să mă facă să mă împiedic.
Am încercat să urmez toate sfaturile de la antrenoarea de defilare,
dar și sfaturile lui Guram.
- Bună! - Încă n-am făcut trei pași.
Îți place?
- Mersi. - Doamne! Spectaculos.
ACTRIȚĂ
Uluitor!
O ORĂ ȘI ZECE MINUTE PÂNĂ LA PREZENTARE
Merg la machiat și coafat, dar am repetat singură și nu m-am împiedicat.
Și, repetând cu toți, m-am împiedicat. Tocurile se prind în rochie.
L-am sunat pe Cris. A zis: „Pari agitată.”
„Relaxează-te, iubire! Va fi bine.”
Te vei descurca perfect.
Sunt relaxată. Serios. Știi?
Nu, dar dacă merg încet, e în regulă.
Da. Până nu zic: „du-te”, nu te mișca!
Îți aranjez trena și pleci.
- Dragă. - Dragă.
- Ce faci, dragă? - E o fată pe nume Ivana.
Un manechin. Superb.
Nu voia să-și lase geanta Birkin. O să defileze cu ea.
Am zis: „Sora mea e la fel. Nu se desparte de geantă.”
Am zis că nu e sora mea, dar e o Ivana care o înlocuiește.
E amuzant că-și ia geanta peste tot.
- Se descurcă grozav și e superbă. - E tare. În fine.
- Pupici! - Pa!
- Unde o să stăm? - Mai aproape ca s-o vezi pe mama.
- Uite, el e designerul. - Bună, Helen!
- Mateo. - Mateo.
Alana.
E foarte timidă.
Mateo.
- Bună! - Bună! Îmi pare bine.
Mă bucur să te văd. Ce mare ești!
- Gio mi-a spus că ești mare, dar… - Va fi următorul tău manechin.
- Manechin în curând. - Da.
Manechin în curând.
Mă bucur să vă văd.
O luăm pe mami! Ne întoarcem.
Surpriză!
Uită-te la manechinele astea! Îmi place tricoul tău.
Îmi place să-mi aduc copiii când lucrez,
pentru că descoperim lumea împreună.
Sunt bucuroasă și mândră că trăim experiențe noi împreună.
Va trebui să mergi așa?
Așa e!
Pe tocuri?
Cu ăștia.
Copiii mei au avut norocul
de a fi primii copii care poartă Vetements,
și au fost foarte entuziasmați, foarte mândri
și s-au potrivit perfect cu moda Vetements, cu hainele.
- Haideți, defilați! - Nu!
- De ce vă temeți? - De ce nu defilați?
Tu ne spui nouă și nu defilezi.
- Du-te! - Cris, du-te!
- Voi două. Sunteți fete. - Defilează dacă vrei.
Bine, eu…
Și tu, Cris, poți să defilezi. Și băieții pot…
- Nu pot. - Ba da, poți.
TREIZECI DE MINUTE PÂNĂ LA PREZENTARE
Bine, oameni buni. Îmi pare rău. Trebuie să plecăm.
- Mi-a spus acum cinci minute. - E în regulă.
- Helen, cum arăt? Frumoasă? - Superbă.
Stai! Pune geaca pe mine!
Pot să iau luciul de buze?
Poți să o dai cu luciu mai târziu?
Da, o s-o fac când sunt în șir. Acum o s-o dau cu pudră.
Mă gândeam doar cum să nu calc pe trena rochiei
și să nu fiu călcată de manechine.
CÂNTĂREȚ
ACTRIȚĂ
CÂNTĂREȚ
CÂNTĂREAȚĂ
Ultimele cuvinte înainte de a defila pentru Vetements la Paris?
Am emoții, dar e secret.
ACTRIȚĂ
E ora 17:36.
CINCISPREZECE MINUTE PÂNĂ LA DEFILARE
A trebuit să mențin o expresie serioasă,
să merg pe ritmul muzicii,
să mă motivez să alerg pe podium.
DOUĂ MINUTE PÂNĂ LA PREZENTARE
Designul, cum era aranjat totul. Te simțeai de neoprit.
A fost un sentiment unic și uimitor.
A fost o prezentare emblematică.
Toate piesele lui conțineau un mesaj.
Multe femei emblematice au defilat pentru el
iar eu am fost printre puținele alese.
A fost o zi minunată și am apărut la știri.
GEORGINA STRĂLUCEȘTE PE PODIUM GEORGINA REÎNVIE SOCCERCORE
VETEMENTS ÎNAPOI PE PODIUM LA PARIS
SURPRIZĂ PE PODIUM: GEORGINA DEFILEAZĂ
- Georgina! - Ia mâna de pe față!
Prima mea prezentare la Săptămâna Modei de la Paris,
în fața copiilor mei, cu tricoul iubitului meu…
Sunt mândră să-l reprezint pe cel mai bun din lume
pe pieptul și în inima mea,
și Vetements, pentru prima dată.
Toate stelele s-au aliniat.
- Te-ai descurcat bine. Spectaculos. - Cum a arătat mama?
Spectaculos.
Jur. Nu o spun doar ca prietenă.
Și fața ta. Atitudinea aia.
Am ieșit, am văzut telefoane și am început să am emoții.
- Lumea a înnebunit. - Nu se aștepta.
Imediat ce ai ieșit, s-a auzit freamăt.
- Da. - Au luat-o razna.
A fost neașteptat.
- Și au luat-o razna. - Da?
Când ai trecut pe aici, așa de serioasă… Un manechin real…
Au luat-o razna.
Nu m-aș fi putut uita la copiii mei, m-ar fi distras
și trebuia să am o expresie serioasă.
O expresie urbană. Deci, exact opusul meu.
Mulțumesc că ați rămas. Mulțumesc mult.
Mulțumesc.
- Ți-a plăcut? - Da.
- E o experiență specială pentru mine. - Superb.
- Mulțumesc. - Doamne!
Nu știam… Ce drăguți sunt!
Arătați ca cele mai tari manechine din lume, sincer.
E prima dată când copii poartă Vetements.
- Prima dată. Primii oameni. - Da.
Sunt uimiți. Nici măcar nu pot vorbi.
Uită-te la mine! Am ăsta.
Toate Vetements!
Pentru mine, e un eveniment pe care l-am procesat puțin câte puțin.
- Mulțumesc. - Mulțumesc mult.
- Ai mers cu încredere. M-ai făcut mândru. - Da.
A fost tare încrezătoare. E incredibil.
Dar, în timpul repetiției, te-am văzut deja.
A fost de zece ori mai bine la prezentare..
A devenit un supermodel.
Am fost șocat.
Pentru mine, a fost frumos că Gio a purtat tricoul iubitului,
pe care-l poți îmbrăca și devine rochie de seară.
Da.
Folosesc adesea hainele lui Cristiano.
- Îi port tricourile. - Ce putem face…
Îți spun ceva. Ce cred că ar trebui să facem…
Ar trebui să păstrezi rochia.
- Ești sigur? - Desigur.
- Da. - E povestea ta.
Dar e tricoul tău. Semnătura lui Cristiano.
Știi de ce?
Pentru că nu cred că pot să pun tricoul ăsta
pe orice model pentru orice revistă…
Da.
Dacă avem nevoie cândva să-l expunem la muzeu, o facem.
Mulțumesc.
Guram mi-a făcut cadou rochia
care a fost inspirată de istoria fotbalului partenerului meu.
Știu deja unde să o pun.
MADRID SPANIA
CASA FAMILIEI
Guram mi-a spus că rochia asta merită să fie la muzeu.
Și ce e mai bun decât muzeul meu? Mi-am construit o arhivă.
Am decis să fac un mini-muzeu cu rochiile mele
pentru că au valoare sentimentală.
Și ce e mai bun decât să alocăm
o încăpere doar pentru ele?
Mi-am pus toate rochiile speciale în zona asta,
ca fiicele mele să le moștenească și să le poarte când vor vrea,
dacă le vor vrea.
Dacă nu, sunt suveniruri.
Îmi păstrez cele mai emblematice rochii.
De pe covorul roșu, de la evenimente speciale…
Asta e clar preferata mea.
PENTRU VETEMENTS
RIAD ARABIA SAUDITĂ
Am fost prima europeană care a apărut într-o campanie Amara Lenses.
E o campanie pentru lentile de contact,
dar, pentru că sunt pentru țările arabe,
nu-s lentile de contact cum le știm noi aici.
Albastre, verzi și tot așa. Nu. Sunt nuanțe diferite de maro.
- Îți pui lentilele? - Da.
Hai să le punem!
Când aveam unghii scurte,
prima mea campanie a fost mai confortabilă.
De data asta, le am lungi, deci a fost greu pentru că sunt fricoasă.
Nu mă uit.
Vreau să mor.
În plus, ochii sunt un organ delicat.
Ramón, întreabă câte sunt!
- Câte provocări din astea? - Șase.
N-ar putea să folosească Photoshop?
Mâine, o tonă de conjunctivită. Îți spun, dragă.
Un cadou de dus acasă.
Dar, oricum, totul a ieșit bine. N-am făcut conjunctivită.
- Poți fi și mai frumoasă? - Sincer, nu.
Nu mă faceți prea frumoasă! O să mă simt ca un tablou.
- Când mă demachiez, fac… - Cine e?
Dar…
Ramón, ești exagerat.
Eu făceam poza. El nu era în ea.
S-a apropiat și a făcut asta.
- Te-am văzut. - Nu m-am băgat.
Mă uitam cum a ieșit coafura.
Mă rog! Nu-mi pasă.
Bine. Arăt bine, nu?
- Unde e mama? - Mama e înăuntru.
Scumpule, ai venit până la urmă?
Gata!
Am terminat!
LISABONA PORTUGALIA
De când eram mică,
am visat să am o casă pe plajă.
Și, după atâta muncă, mi-am îndeplinit visul.
Sunt mândră de cum a ieșit.
Gio!
- Dragă. Bună, fată! - Dragă.
Cum ești?
- Minunat. - Ți-am adus un cadou.
- E o glumă. - Ce?
- Ce mi-ai adus. - Un bonsai.
- Dragă, nu intra în casă cu ăla! - Ce?
- E blestemul. - Care blestem?
- Bonsaii mă urmăresc! - Ce pățești cu bonsaiul?
Ori de câte ori am dat sau am primit un bonsai,
relațiile s-au încheiat.
Nu-l vreau în casă.
- Îl lăsăm pentru vecini? - Da.
Sau te gândești la cineva căruia să i-l dai?
Cu care vreau să închei relația? Nu.
Pentru majoritatea oamenilor, bonsaiul aduce noroc.
Dar când dau cuiva un bonsai, dispare din viața mea.
Nu știu dacă-mi aduc noroc sau protecție
ca să privesc aspectele pozitive.
Așa că le-am interzis tuturor să-mi dea bonsai și nici eu nu le dau.
Și acea relație imposibilă înseamnă că-mi… Știi?
Că-mi plac și mai mult, dar nu.
Lasă-l acolo!
Aduc noroc.
- Bonsaiul. - Copacul prieteniei.
Nu știu dacă planta mă protejează de fapt.
Ar trebui să întreb un expert în bonsai.
Oricum, ca să fiu sigură, nu vreau să-mi risc prieteniile.
Prietenia noastră e binecuvântată de Fatima.
De Fecioara din Fatima.
Îți prezint casa mea de pe plajă.
Uimitor.
Cel mai mult îmi place la casa asta ceea ce mi-am imaginat mereu
că ar fi stilul infinit.
Ușă, sufragerie, curte și piscină.
Ce curte!
- Da, minimalist. - Ce drăguț!
Palmieri. Ce tropical! Minunat.
Era să-l omor pe peisagist. Fără bonsai!
- Dar sunt copaci sculptați. - Eu ți-am adus un bonsai, dragă.
- Ăia mici nu sunt bonsai. - Nu.
- Nici ăia. - Nu. Niciunul.
Ce mult le place copiilor!
- Au loc să se joace. - Da.
- Și piscina e superbă. - Da.
Trebuie să cumpăr un radiator. E frig.
Îmi place să-mi bag picioarele.
- Zăpușeală între picioare… - Ce cald!
- E cel mai rău. - Sauna!
Luna asta, în regiunea asta, bate des vântul,
dar, oricum, vom avea și alte luni.
În casa asta, mi-am pus și Fecioara din Fatima.
Încă un vis realizat în 2024.
Mereu mi-am dorit o casă pe plajă. Știi unde s-a născut proiectul?
- Unde? - La Cupa Mondială din Qatar.
Am stat într-o casă superbă și am zis: „Ce mi-ar plăcea o casă ca asta!”
„Lângă plajă, ca să merg cu copiii. Să am lucrurile mele.”
- Un spațiu al tău. - Da.
Ca a doua ta casă.
Am făcut totul foarte aerisit. Pasteluri…
A ieșit grozav.
Pentru că viața mea e haotică, încerc să am opusul în casa mea.
Deci totul e ordine și pace.
E minunat. Ce frumos!
Ca în Caraibe.
Și-n Extremadura. Trebuie să treci pe acolo ca s-ajungi aici.
Ca în Extremadura datorită rădăcinilor puternice de acolo
și ca în Caraibe datorită curții și palmierilor.
Cum vrei să-i spui?
Pentru când venim în călătorii la tine acasă.
Perla.
Pentru că am stat în Qatar pe Insula Perla.
- Are culoarea perlelor. - Vila Perla.
- O ador.
VILA PERLA PORTUGALIA
Perla, scumpo.
Aș descrie povestea mea de dragoste ca un basm real.
Pentru majoritatea, Cristiano e cel mai bun jucător
datorită realizărilor. Pentru mine, e iubirea vieții.
Fără îndoială, suntem predestinați.
Ne completăm foarte bine.
E tovarășul meu de viață.
Cel mai bun prieten. Confident.
E acasă. E familie. E iubire.
E sufletul meu pereche.
Cum să nu cred în Dumnezeu
când Cristiano e tot ce i-am cerut?
Excelent!
Mulțumesc.
Mai bine am intra, Cris. E frig.
- Hai să toastăm! - Noroc!
Și astea sunt toate visele care s-au împlinit până acum.
- Uite cât pește! - Uite! Un pește.
Peștii!
Apă!
Ai grijă, Mateo! Ai grijă!
Simt că viața ni se va schimba din nou.
Dar, între timp, voi merge de mână cu voi.
În aceeași direcție, spre un viitor luminos.
Frumoasa mea familie va fi mereu împreună.
Oriunde vor fi ei…
acolo va fi paradisul nostru.
Acum, echipă, voiam să vă spun că vă iubesc.
Să vă mulțumesc din adâncul inimii mele
pentru că am lucrat la proiect cu aceeași dedicare și entuziasm
pe care le-am avut din prima clipă.
Bună! Superbo!
Bună!
- Alana, Mateo! - Mateo!
Azi am vrut să schimb macazul
și să vă spun cât vă sunt de recunoscător tuturor.
Eu Sunt Georgina n-ar fi ce este fără voi.
Pare atât de ușor după ce e filmat,
dar e nevoie de multă muncă.
GEORGINA MONTAJ
Și nu există echipă mai bună în lume decât voi
ca să realizăm ceea ce realizăm.
Bine, la trei!
Haideți!
EU SUNT GEORGINA NETFLIX
CLUBUL GOURMET
Fie ca echipa mea de la Netflix să aibă tot ce vrea!
Am vrut să împart un coș-cadou cu voi.
Cu șuncă bună, vin bun.
Așa se pot bucura de ele cu familiile.
Cris a vrut să vă dea ceva pentru toată iubirea pe care mi-o oferiți.
Super echipa mea.
A vrut să semneze niște tricouri.
Sunteți o echipă incredibilă.
Mi-ați fost alături
și ați fost inspirați să arătați ce am mai bun.
Sper că vom împărtăși și crește împreună în continuare.
Vă iubesc. Gio vă va iubi mereu.
Unu, doi, trei. Acțiune!
- E foarte greu. - La naiba!
Să mergem cu ea?
Tu, care nu vrei să cobori. Cât tupeu… Stai acolo!
Mă plesnește cineva?
O căzătură poate distruge o vertebră. Nu vreau să cad.
- Se mișcă. - Atenție!
Giorgi!
La naiba!
- M-am întors. - Suflă o bezea!
M-am întors, fir-ar!
Dragă, ce plictisitor!
E ultima zi de școală. Hai, vrăjitoareo!
Nu avem școală mâine!
Mamă!
Barça!
Nu pune asta pe Netflix, bine?
- Nu… - Nu pentru Netflix.
Fă o poză!
Bravo, Alana!
Clachetă!
Hop și-așa, serialul s-a încheiat.
Putem filma cu ale noastre și adaugi cântecul.
Va fi montat mai târziu.
Scoate sunetul!
Sau mai departe ca să merg în fața camerei.
Eu merg pe jos. Filmați ce vrea Domnul.
- Pa, Netflix! - Pa, Netflix!
- Ajunge. E baia. - E baia.
E baia.
Dă-mi
chipsuri!
De aici.
Sunt…
Ce șuncă bună!
Sau un sendviș cu chorizo.
Parcă văd că lumea va începe să mănânce chipsuri la interviuri.
Putem aștepta o secundă? Bine?
Vane. Uită-te la ea!
Vane nu se va putea mișca mâine.
Vane!
Nu! A căzut!
Voiam să joc, dar eram groaznic.
De ce?
Sunteți terminați!
E o imagine grozavă.
Dragă, nimeni n-ar trebui să miroasă.
Dragă!
Dragă.
- Am luat microfonul? - Te rog.
- Mersi, Cris. - Sigur. Pa!
Ai grijă!
Vreți să vedeți? Uite!
„N-am văzut, tată.”
- Mi-am făcut un selfie grozav. - Nu vrem să ți-l vedem, mersi.
Închide radioul!
Îi vom vorbi de rău când vor tăia.
Vane, am tăiat deja, nu?
Am încheiat cu Netflix!
- Acum! - Acum!
Haide acasă!
Subtitrarea: Constantin Ursachi