PARIS FRANKRIKE
I den klänningen kände jag mig stolt över mannen jag är ihop med,
vacker, sexig, stark.
Och signaturerna är olika.
Den vanliga på sjuan, men på ryggen är det den kortare signaturen.
Ja, det är den långa.
Den fullständiga. Det är den snabba.
Ja.
När vi bodde i Manchester besökte jag honom i Schweiz
och tog med en signerad tröja från Cristiano.
Det gav honom inspiration
att skapa haute couture med Cristianos tröja.
Det är en T-shirt och det är väldigt ledigt,
men jag tror att när du bär ringen, så känns det mer som en aftonklänning.
Och faktiskt…
Om jag sätter på dig örhängen känns det inte äkta.
Men ringen har också en koppling. Det är vackert.
Den här delen är vacker.
Ja.
Det är en löftesring mellan Cristiano och mig.
Guram sa åt mig att ha den på catwalken.
Allt har ett samband.
Jag använder inte den röda träningsjackan på visningen.
Det är bra om du skyler dig med den, för den ser ut som en del av looken.
När ni ska gå ut, så tar vi av den.
-Okej. -Perfekt.
-Hästsvans eller knut? -Knut.
-Ja? -Ja, för titta…
-Just det. -Ryggen är fin. Man vill inte dölja den.
-Sant. -Och titta på formen här.
Den går djupt ner och ut.
Det är galet smickrande.
-Otroligt. -Jag älskar det.
Du har självförtroende.
Jag är osäker på vändningen.
Det är första gången nånsin som hon går en visning.
Le inte.
-Är du nöjd? -Det är perfekt.
Jag är glad att vi gör det…
Det är första gången jag ser den på henne, och allt är perfekt.
Guram är ett geni.
Han lägger ner så mycket arbete. Han är en modepionjär.
JAG ÄR GEORGINA
Det blir ett stort ögonblick.
Ja, jag vet.
Vi måste vara med på repetitionen, eftersom du gör det för första gången…
Jag kan göra det själv med dig, men du behöver känna energin
från de andra modellerna som går.
I januari gjorde vi barnkläder för första gången.
-Vi såg nåt i ateljén. -Vi såg det i Schweiz.
-Provplaggens storlek är åtta år. -Perfekt. Det är deras storlek.
Det är perfekt storlek. Till Junior tar vi de stora kläderna.
-Ja, definitivt. -Han har storlek medium.
-Det blir ett helt galet ögonblick. -Ja, jag vet.
Eftersom jag är så noggrann
bad jag Ramón att anlita en catwalkcoach att öva med,
så att jag gör Guram nöjd.
-Hej. -Hej. Hur mår du?
Jag heter Sara.
-Trevligt att träffas. -Detsamma.
-Hur mår du? -Bra.
Det är väl en riktig upplevelse?
-Är det din första visning? -Ja, det stämmer.
Jag har inte kunnat slutat tänka på vad jag har gett mig in på.
Det är i morgon, så det är allvar.
Några timmar före visningen började jag bli lite mer nervös.
Det är normalt. Jag är människa.
De sa: "Sätt inte ena foten framför den andra."
Visningen har som sagt en mer alternativ stil.
Ena foten framför den andra får höfterna att svänga.
Det vill de inte ha.
-Men jag gillar det. -Ja.
Dra in magen och rumpan.
Okej?
Det här är viktigt. Titta på en fast punkt.
Försök fokusera blicken framför dig.
-Var allvarlig. Som om du är arg. -Nej.
-Tänk på nåt som gör dig förbannad. -Du.
Du gjorde det lätt för mig.
Så där. Kör. Kraftfullt. Mycket bra.
Jag kommer att ha barnen i publiken. Han sa: "Titta inte på dem. Le inte."
Nej, visst.
-De andra går väl inte in i mig? -Strunta i dem.
Fokusera på dig själv.
Glöm vem som går bakom, okej?
Guram sa att modellerna skulle gå supersnabbt.
Han sa åt mig att gasa på.
-Jag tror att jag har det. -Jättebra.
Tack, Sara.
Tack själva. Det var ett rent nöje.
Guram bad mig att gå med kraftfulla steg,
snabbt, utan att le och utan att titta på publiken.
VETEMENTS VISNING MODEVECKAN I PARIS
4:00:00 TILL VISNINGEN
Det första jag gjorde när jag kom dit
var att gå ut på catwalken där jag skulle gå.
Efter att ha gått första gången var jag redo att klä på mig.
Ja.
Hej.
-Du är väl inte nervös? -Nej.
-Jag sa… -Jag är glad.
Jag pratade med några som sa:
"Sextio procent av mina modeller går visning för första gången."
-Ja. -Vi har en riktigt bra blandning.
Vi har sett till att alla är bekväma.
Bara gå. Du behöver inte göra några galna rörelser.
-Bara gå. -Ja.
-Okej. -Enkelt.
-Jag är så rädd att folk ska få veta. -Ja.
Därför vill jag se till att vi håller allt hemligt.
Okej.
För när folk ser kläderna blir de som galna.
Behåll jackan på till sista sekunden.
-Jag tar av den. -Och jag är också där.
Innan du går ut är jag där. Elena också. Vi tar av den.
Inte i sista sekunden, men 30 sekunder före.
Ja, perfekt.
-Ja? -I kön.
Ja, vi gör det. Jag tror att det blir…
-Tack för möjligheten. -Okej.
Det blir toppen.
-Humöret i topp. -Ja.
Hej då.
Det var jätteviktigt för Guram att hålla klänningen hemlig.
Så det var mycket hemlighetsmakeri mellan oss.
Häromdagen sabbade jag klänningen på provningen.
-Det tog tolv timmar att fixa. -Tolv!
-Var det smink? -På den vita kragen.
Jäklar. Och nu har du uppfunnit maneten.
Maneten.
Vi fick uppfinna "maneten".
Det är en påse över mitt huvud, så att jag kan klä på mig
utan att fläcka klänningen.
Vi täcker över Gio.
Looken är utan jackan, för…
Ingen får se vad som finns under förrän på visningen.
3:15:00 TILL VISNINGEN
-Vilken häftig kostym. -Det är väl hennes egen?
-Allvarligt? -Ja.
De kommer att gå in i mig.
Bara gå ut.
Kom ihåg att titta på det vita och grå.
-Titta inte på publiken. -Okej.
Men jag skäms.
Nej, lägg av!
Jag skäms.
Det är nog lugnt. Det är inte så snabbt.
Ja, men med musiken och…
Jag blev lite nervös på repetitionen med de andra
på grund av deras tempo.
Ska vi gå förbi eller inte? Ska jag sabba det?
Jag träffade Valentina, en argentinska. Jag är glad att vi delar catwalk.
När jag provade den fläckade jag ner den.
-Jag hade gjort detsamma. -Det tog tolv timmar att fixa.
Det är en väldigt dynamisk och kraftfull gång.
Ni känner musiken. Den har kraftigt beat.
Den har nerv.
Gå i takt med musiken.
Mycket bas, okej?
Det är Ivana, som min syster.
Min syster har också alltid handväska.
-Snart börjar det. -Ja.
-Helen, vem fixar mitt släp? -Va?
Vem ordnar mitt släp?
Jag. Jag väntar där och fixar det.
Jag har medhjälpare där, men jag får inte gå dit än.
Vänta!
Ja, vänta lite.
Festen börjar.
Hon gick ut som en raket.
På repetitionen fick vi upprepa allt tre gånger.
Och jag var livrädd precis före visningen.
"De kommer att trampa på mig." De gick så snabbt.
Jag var tvungen att springa.
Det svåraste med visningen
var att klänningstyget hamnade under lackstövlarna.
Ibland fastnade tyget och jag snubblade nästan.
Jag försökte lyda alla råd från catwalkcoachen,
men självklart också Gurams tips.
-Hej. -Jag har inte gått tre steg än.
Gillar du det?
-Tack. -Herregud. Det är så vackert.
1:10:00 TILL VISNINGEN
Jag ska fixa smink och hår nu. Jag övade ensam utan att snubbla.
När jag övade med de andra snubblade jag. Klackarna fastnar i klänningen.
Jag ringde Cris, som sa: "Du verkar nervös. Slappna av, älskling."
Det kommer att gå bra.
Jag är avspänd. På riktigt.
Om jag tar det lugnt, så går det bra.
Rör dig inte förrän jag säger "gå".
Jag ordnar ditt släp och sen går du.
-Älskling. -Älskling.
-Läget? -Det finns en Ivana här.
En modell. Jättevacker.
Hon ville inte släppa sin Birkin. Hon kommer att gå med den.
"Min syster är likadan. Hon släpper inte sin handväska."
Vi sa att hon är min syster Ivanas ställföreträdare.
Hon är så rolig med sin väska.
-Hon är duktig och jättevacker. -Det är coolt. Hur som helst.
-Puss. -Hej då.
-Var ska vi sitta? -Nära, så att ni ser mamma.
-Här är designern. -Titta, Helen.
-Mateo. -Mateo.
Alana.
Hon är väldigt blyg.
Mateo.
-Hej. -Hej. Kul att träffas.
Kul att träffas. Du är så stor.
-Gio sa det, men ändå. -Han blir din nästa modell.
Du blir snart modell.
Ja. Kul att träffas.
Vi går till mamma.
Överraskning!
Spana in de här modellerna! Vilken fin T-shirt.
Jag gillar att dela mitt yrkesliv med mina barn,
för vi upptäcker världen tillsammans.
Det gör mig glad och stolt att vi gör saker ihop för första gången.
Måste du gå så där?
Precis!
I högklackat?
I de här.
Mina barn hade turen
att vara de första barnen som bär Vetements,
och de var superglada, superstolta,
och de passade perfekt i Vetements kläder.
-Kom igen, gå. -Nej!
-Vad är ni rädda för? -Varför går inte du?
Du säger till oss att gå, men går inte själv.
-Gå. -Cris, gå nu.
-Ni två. Ni är tjejer. -Gå om du vill.
Okej, jag…
Cris, du kan gå. Pojkar kan också.
-Nej. -Jo.
0:30:00 TILL VISNINGEN
Hör ni, vi måste faktiskt gå nu.
Han sa "om en minut" för fem minuter sen.
-Helen, hur ser jag ut? -Vacker.
Sluta. Sätt på min jacka.
Läppglans?
Sätt på läppglans senare.
Ja, jag gör det i kön. Låt mig bara pudra.
Det enda jag tänkte på var att inte trampa på släpet
och inte bli överkörd av modellerna.
SÅNGARE
SKÅDESPELARE
SÅNGARE
SÅNGARE - MODELL
Några sista ord innan du går en visning på Paris modevecka för Vetements?
Jag är nervös, men det är hemligt.
SKÅDESPELARE
Klockan är 17.36.
0:00:15 TILL VISNINGEN
Jag var tvungen att se allvarlig ut,
gå i takt med musiken,
peppa mig för att springa på catwalken…
0:00:02 TILL VISNINGEN
Designen, arrangemanget… Man kände sig oövervinnelig.
Det var en unik och fantastisk känsla.
Det var en ikonisk modevisning. Alla hans plagg hade ett budskap.
Och med tanke på alla ikoniska kvinnor som gick för honom,
att jag var en av de utvalda…
Det var en fantastisk dag och vi hamnade på nyheterna.
GEORGINA GLÄNSER PÅ CATWALKEN MED FOTBOLLSMODE
VETEMENTS ÄR TILLBAKA I PARIS
ÖVERRASKNING PÅ CATWALKEN: GEORGINA GÅR
-Georgina. -Ta bort handen.
Min första visning var under modeveckan i Paris,
framför mina barn, med min partners tröja…
Det gör mig stolt att representera världens bästa
på bröstet och i hjärtat, och för Vetements för första gången.
Det var som om alla stjärnor stod rätt.
-Du var grym. Spektakulärt. -Hur såg mamma ut?
Spektakulär.
Jag svär. Jag säger det inte bara som din vän.
Och ditt ansikte. Attityden.
När jag gick ut såg jag mobiler och blev nervös.
Folk flippade ur.
Så fort du kom ut hörde man sorlet.
-Ja. -Folk flippade ur.
-De flippade också ur. -Jaså?
När du gick förbi, så allvarlig… En riktig modell. De blev som…
De flippade ur.
Jag kunde inte titta på mina barn.
Jag skulle ha en allvarlig min.
Ett urbant ansiktsuttryck. Motsatsen till hur jag är.
Tack för att du stannade.
Tack.
-Var det kul? -Ja.
-Det var en speciell upplevelse. -Du var vacker.
-Tack. -Herregud.
De är så gulliga.
Ni ser ut som världens coolaste modeller.
Ni är de första barnen som bär Vetements.
De allra första.
De är paffa. De kan inte ens prata.
Se på mig. Jag har den här.
Allt är Vetements!
För mig är det en händelse som jag har smält lite i taget.
-Tack. -Tack så mycket.
Du gick så självsäkert. Jag var så stolt.
Hon var så självsäker. Helt otroligt.
Även under repet. Jag såg dig då.
Det var tio gånger mer än under repet.
Hon gick som en supermodell.
Jag blev helt paff.
För mig var det fint att ha Gio i pojkvännens T-shirt,
som sen blir en aftonklänning.
Jag använder ofta Cristianos kläder.
Jag har alltid Cristianos T-shirtar.
Jag ska berätta vad jag tycker att vi ska göra…
Du borde behålla klänningen.
-Är du säker? -Självklart.
Men det är din T-shirt. Cristianos signatur.
Vet du varför?
Jag kan inte klä nån modell i den till nån tidning…
Ja.
Om vi ska ställa ut den på museum en dag, så gör vi det.
Tack.
Guram gav mig klänningen
som var inspirerad av min partners fotbollshistoria.
Jag vet var jag ska ha den.
MADRID SPANIEN
FAMILJENS HEM
Guram sa att klänningen hör hemma på museum.
Varför inte mitt museum? Jag har ett eget arkiv.
Jag har skapat ett minimuseum med mina klänningar,
för de har stort affektionsvärde för mig.
Vad är bättre än att ge dem ett eget rum?
Jag förvarar mina finaste klänningar här,
så att mina döttrar kan ärva dem och bära dem när de vill,
om de vill.
Om inte, så är de souvenirer.
Jag behåller mina mest ikoniska klänningar.
Från röda mattan, speciella evenemang…
Den är min självklara favorit.
TILL VETEMENTS
RIYADH SAUDIARABIEN
Jag var den första europén att vara med i en kampanj för Amara Lenses.
Det är en kampanj för kontaktlinser,
men eftersom de är för arabländer,
så är de inte som de vi har här.
Blå, gröna och så vidare. Nej. Det är olika bruna nyanser.
-Vill du sätta in linserna? -Ja.
Vi sätter in dem.
När jag hade kortare naglar under första kampanjen, så var det enklare.
Den här gången är de superlånga, så det var svårt, för jag är kinkig.
Jag tittar inte.
Jag dör.
Och ögonen är känsliga.
Ramón, fråga hur många det är.
-Hur många utmaningar? -Sex.
Kan de inte bara använda Photoshop?
I morgon har jag ögoninflammation. Jag lovar.
En present att ta hem.
Men det gick bra. Jag fick ingen ögoninflammation.
-Kan du vara sötare? -Ärligt talat, nej.
Jag gillar inte när ni gör mig så där söt.
-När jag tar av det blir det "oj". -Vem är hon?
Men…
Ramón, du är bara för mycket.
Jag tog fotot. Han var inte med.
Han går närmare och gör så här.
-Jag såg dig. -Jag fotobombade inte.
Jag kollade hur ditt hår såg ut.
Jag bryr mig inte.
Visst ser jag bra ut?
-Var är mamma? -Mamma är där inne.
Raring, kom du i alla fall?
Så där ja.
Klara!
LISSABON
Ända sen jag var liten har jag drömt om att ha en strandvilla.
Och efter allt hårt arbete har jag kunnat förverkliga det.
Jag är jättestolt över den.
Gio!
-Raring. Hej, tjejen. -Raring.
Hur mår du?
-Bra. -Jag tog med en present.
-Du skämtar. -Va?
-Det du har med dig. -En bonsai.
-Gå inte in med den. -Va?
Det är förbannelsen.
-Bonsaier förföljer mig. -Vad menar du?
Varje gång jag har gett eller fått en bonsai,
har relationerna tagit slut.
-Jag vill inte ha den. -Ska vi ge den till en granne?
Eller vill du ge den till nån särskild?
Vem vill jag avsluta en relation med? Nej.
De flesta tycker att bonsaier för med sig tur.
Men varje gång jag ger nån en bonsai tar relationen slut.
Jag vet inte om de ger tur eller beskydd, för att se det positivt.
Jag varken tar emot eller ger bort bonsaier.
Det hopplösa förhållandet gör att jag blir ännu mer…
Jag dras till dem, men nej.
Ställ den där.
De ger tur.
-Bonsai. -Vänskapens träd.
Jag vet inte om växten faktiskt skyddar mig.
Jag borde fråga en bonsaiexpert.
Men det är säkrast att inte riskera vänskapen.
Vår vänskap är välsignad av Fátima.
Vår fru av Fátima.
Wow!
Välkommen till mitt strandhus.
Otroligt.
Huset har en känsla av oändlighet, vilket jag alltid har föreställt mig.
Dörr, vardagsrum, trädgård och pool.
Oj, vilken trädgård.
-Superminimalistiskt. -Så fint.
Palmer. Så tropiskt. Underbart.
Jag ville döda trädgårdsarkitekten. "Inte bonsai."
-Men det är skulpterade träd. -Jag hade med mig en bonsai.
-De små är inte bonsai. -Nej.
-Inte de heller. -Inga av dem.
Barnen älskar det.
-De har plats att leka. -Ja.
-Poolen är vacker. -Ja.
Jag får köpa en värmare. Den är kall.
Jag doppar bara benen.
Man vill inte få svamp, gumman.
-Det är hemskt. -Bastun!
I den här regionen, så här års, är det blåsigt,
men vi har andra månader.
Här har jag min lilla Vår fru av Fátima.
En dröm till uppnåddes 2024.
Jag har alltid velat ha ett strandhus. Vet du var projektet föddes?
-Var? -På VM i Qatar.
Vi bodde i ett vackert hus. Jag sa: "Ett sånt hus vill jag ha."
"Nära stranden, för barnens skull. Med mina saker."
Ett utrymme som är ditt. Som ett andra hem.
Jag gjorde allt stilrent. Pastellfärger…
Det blev jättefint.
Mitt liv är väldigt kaotiskt. Jag försöker göra mitt hem till raka motsatsen.
Det är ordning och reda.
Det är underbart. Så vackert.
Väldigt karibiskt.
Och extremaduranskt. Man tar sig hit via Extremadura.
Extremaduranskt på grund av de starka rötterna där,
och karibiskt med trädgården och palmerna.
Vad ska du kalla det?
När vi reser hit.
Pärlan.
För i Qatar bodde vi på Pearl Island.
-Den är pärlfärgad. -Villa Perla.
-Underbart.
Pärlan, gumman.
Min kärlekshistoria är som en saga i verkligheten.
För de flesta är Cristiano världens bästa spelare,
men för mig är han mitt livs kärlek.
Vi är verkligen som gjorda för varandra.
Vi kompletterar varandra.
Han är min livskamrat.
Min bäste vän. Min förtrogne.
Han är hemma. Han är familj. Han är kärlek.
Han är min själsfrände.
Hur kan jag inte tro på Gud när Cristiano var allt jag bad om?
Bravo!
Häftigt!
Tack.
Vi går in, Cris. Det är kallt.
-Vi skålar. -Skål.
Och det är alla drömmar som hittills har besannats.
-Titta på alla fiskar! -Titta! En fisk.
Fiskar!
Vatten!
Försiktigt, Mateo. Försiktigt.
Vårt liv förändras nog snart igen.
Men till dess fortsätter jag att gå hand i hand med er.
I samma riktning, mot en ljus framtid.
Min fina familj är alltid tillsammans.
Var de än är…
…är vårt paradis.
Så nu, teamet, vill jag säga att jag älskar er
och tacka er från djupet av mitt hjärta
för att ha ägnat projektet samma hängivenhet och glädje
som jag har gjort från första stund.
Hej! Snygging!
Hej!
-Alana, Mateo! -Mateo!
Jag vill vända på steken i dag
och berätta hur tacksam jag är mot er allihop.
Jag är Georgina skulle inte vara Jag är Georgina utan er.
Det ser enkelt ut när det är färdigfilmat,
men det krävs hårt arbete.
Och det finns inget bättre team i världen än ni
för att åstadkomma det vi gör.
Okej, på tre!
Kom igen!
JAG ÄR GEORGINA
Mitt Netflix-team ska inte sakna nåt.
Jag ville ge er en presentkorg.
Med god skinka och gott vin. Det kan de avnjuta med sina familjer.
Cris ville ge er nåt som tack för all kärlek ni ger mig.
Mitt superteam.
Så han signerade några tröjor.
Ni är ett fantastiskt team.
Ni har stått vid min sida
och lyckats hitta och visa upp det bästa av mig.
Förhoppningsvis kan vi fortsätta att växa tillsammans.
Jag älskar er. Gio kommer alltid att älska er.
Ett, två, tre. Tagning.
Fan.
-Måste vi följa med henne? -Du är så lat. Stanna där, då.
Kan nån ge mig en örfil?
Ett fall kan sabba en kota. Jag vill inte ramla.
Den rör sig.
Giorgi!
Fan.
Jag är tillbaka.
Jag är fan tillbaka.
Raring, vad trist.
Det är sista skoldagen. Kom hit!
Ingen skola i morgon!
Mamma!
Barça!
Visa inte det här på Netflix, okej?
Ta en bild.
Bra jobbat, Alana.
Klappa.
Snipp, snapp, snut, så var showen slut.
Vi kan filma med vår, så lägger ni till låten.
Det redigeras senare.
Ta bort ljudet.
Eller gå lite längre ifrån, framför kameran.
Det blir som Gud vill.
Hej då, Netflix!
Det räcker. Det är badrummet.
Det är badrummet.
Ge mig potatischips.
Härifrån.
De är…
God skinka.
En chorizomacka, eller nåt.
Folk kommer att käka chips på intervjuer nu.
Kan vi vänta en sekund?
Vane. Se på henne.
Vane kan inte röra sig i morgon.
Åh, Vane.
Nej! Den föll!
Jag ville bli skådis, men var kass.
Varför?
Ni är körda, pojkar.
Underbar bild.
Gumman, ingen ska lukta illa.
Gumman!
Gumman.
Tog jag micken?
-Tack, Cris. -Hej då.
Ha det så bra.
Vill ni se? Titta.
"Jag såg inte, pappa."
-Jag tog en bra selfie här. -Vi vill inte se din selfie, tack.
Stäng av radion.
Vi snackar skit när de bryter.
Vane, vi har väl slutat filma?
Inspelningen är klar!
-Nu! -Nu!
Vi går hem!