ČAS ZAZÁŘIT
Žiju v tomhle velkým smutným světě. Hlavu mám v oblacích.
Vím, že budu fakt ou, fakt oukej.
Když nastanou potíže…
Milý videodeníčku, dneska si tě zakládám,
protože… v kostce, můj život je teď samá změna.
Takže…
Za prvý, můj nejlepší kámoš Justin se stěhuje do Alabamy,
a já začnu nový školní rok bez něj.
Za druhý, přes léto jsem vůbec nevyrostla.
Ani o cenťák.
Ale mám víc vlasů, tak možná vypadám o něco vyšší.
A je to super.
To je za třetí, ale zatím je to 2A.
Za třetí.
Máma má přítele.
Jo. Je to divný.
Lepší.
Za čtvrtý.
Můj táta.
O něm později.
Já, Amber Brownová, nesnáším změny.
Jak začneme školní rok každý zvlášť?
- Budeme v kontaktu. - To řekl táta před stěhováním do Paříže.
Slibuju.
Taky sliboval.
No, já být v Paříži, byl bych fakt zaneprázdněnej.
Jedl bych francouzský toasty, francouzský brambory, bagety.
Seš pako.
Oui, oui.
Děkuju.
- K připomenutí našich trhlých obličejů. - Máš zrcadlo, ne?
- K vzájemnýmu připomenutí. - Já vím.
Takže…
- No, tak sbo… - Neříkej to!
Tak zatím.
Jo, tak zatím. To mi vyhovuje.
Jo, mně taky.
Tak zatím.
PODLE KNIHY OD PAULY DANZIGER
- Můžeme. Amber. - Jo.
Jsem hotová. Líbí?
Pěkný.
Kvůli tátovi sis vlasy nedělala.
Dělám to kvůli sobě.
Kvůli rande s Maxem.
- Nemůžeš mu dát šanci? - Podle tety Pam je jako sporťák.
- Co? - Životní fáze.
- Proboha. - To já jen tak.
Tak jo, ty hlavičko. Pojď už.
Mami, je mi skoro 12, raději už mi tak neříkej.
Fajn.
Zlato, nesu polévku. Máš hlad?
Počkej.
Hele. Noví sousedi.
Asi to chtěli stihnout do začátku školy.
Snad mají psa.
- Prý mají dceru. - Radši bych psa.
Bez našich přátel je to tu jiný, viď?
Jo. Se psem by to bylo snesitelnější.
Vím, o co ti jde.
Pejskaři jsou nej!
- Nechceš být nej? - Žádný pes.
A můžu si nechat propíchnout uši?
Rozmyslím si to.
Ahoj, deníčku.
Je to oficiální. Někdo nový krade Justinův dům.
A teď vím, že už se nevrátí.
To jsou oni.
Deníček?
- Vedu si videodeníček. - Jen tak mluvíš?
Jo.
- Sama se sebou? - Je to jako psát dopis sobě.
To je pro terapeuta.
- Ale čteš si je nahlas. - Pomáhá to…
Píp, píp, píp!
Mohla by být v tvém věku.
Ježiš.
Ahoj! Ahoj, jsem Sarah.
A tohle je… moje dcera.
Vítej!
Bezva. Díky. Jsem Brandi s měkkým I. Máte psa?
Ne. A vy?
Kéž by. Máma je spíš na rybičky.
„Nechci se stydět za to, že jsem šťastná.
Teď je čas na mě a mé štěstí. Čas na sebe.“
- To je jasný. - Já tě slyším. Přestanu s tím.
Pojď na pizzu.
Zítra mě do školy hodí teta?
Ano. Bude tady v sedm.
Nepředstavíš se sousedům?
Já… To je dobrý.
Těšíš se na zítra?
Nevím.
To, že se Justin odstěhoval,
ti třeba pomůže rozšířit obzory.
Líbí se mi ten nápad s videodeníčkem.
Maluješ, ale taky potřebuješ lidi.
Je fajn mít přátele.
Co vidíš na Maxovi?
Umí mě rozesmát.
A rád tancuje.
- To stačí. - Já…
MILUJU MAXE
NA PRODEJ
Jen pro info, můj táta rád tancuje a taky uměl mámu rozesmát.
To já jen tak.
Dá to? Dá to? Ano!
Dal to.
- Tati, myslela jsem na tebe. - Fakt? Ahoj, krásko.
Kolik je v Paříži?
Skoro půlnoc.
Jen jsem chtěl své velké šesťačce
- popřát skvělý den a… - Půlnoc?
Jo.
- Proč nespíš? - Byl jsem venku.
Kde?
- Na večeři. - S kým?
Kdo je tu rodič?
Jen se ptám.
Bylo to pracovní.
Tak trochu jsme slavili, protáhlo se to.
Baterka. Jestli to vypadne,
- zavolám ti zítra. - Co jste slavili?
Máma ti to jistě řekla. Expandujeme,
- takže se asi stěhuju zpátky. - Počkej. Sem?
Ano. Neměl bych říkat „asi“. Stěhuju se zpátky.
Budu pracovat jen 20 minut od vás.
Co? Kdy?
Až mi potvrdí termín, začneme plánovat. Slibuju.
Nemám šťávu.
- Zítra si to užij. Mám tě rád… - Tati?
Tati?
Jsem ráda, že se vrátíš.
Bude tu Max ještě, až se táta vrátí?
Mám dát Maxovi šanci, jak si máma přeje?
A taky tu bude táta. Co si asi pomyslí?
Že ho mám ráda míň? Bude mě mít rád míň?
To táta by tu měl s námi být.
Já, Amber Brownová, chci vlézt do téhle fotky.
Co?
Otevři.
- Čau. - Ahoj.
Jsem Brandi s I.
Já jsem Amber s „am“ a „ber“.
Chytrý.
Jdeš zítra na Park Ridge?
- Jo. - Já taky!
Páni. V čem půjdeš?
To ještě nevím.
Seš fakt k popukání!
Fajn. Tajnůstkářko.
Nejspíš si vezmu kozačky, černý punčochy,
šortky, triko a na něj tílko a účes tak trochu na rebelku.
Fajn. To zní jako plán.
- Bezva. Jsem zvědavá na tvůj účes. - To je on.
Seš vtipná. Tak zítra.
Fajn.
- Zlato… - Ticho, spadnu.
Promiň. Kde máš zásnubní prsten?
Nenosím ho. Amber to ještě neví.
Já vím. Jen se ptám, kde ho máš.
Je… Je přímo tamhle. V bezpečí.
No jo. V šuplíku u otevřeného okna.
Proč jí to prostě neřekneš?
- Zvládne to. - Já vím,
řeknu jí to, až si nejdřív zvykne ve škole.
Ahoj!
Dobré ráno!
- Tys tu spal? - Amber.
Tak promiň.
Já jen že je brzy. Je tu brzy.
Byl jsem si s tvou mámou zaběhat.
Proteinový koktejl?
Je moc zelenej.
- Je dobrý! - Je zdravý.
Denní dávka zeleniny.
Dobré ráno.
Já si dám donut. Možná dva.
- Jed. - Můj svetr?
- Ránko. Jo. - Kdy sis ho vzala?
Pam.
Maxi. Minulý týden? Amber ti ho vzala ze skříně.
Co ještě jsi ukradla?
- Na. Přinesla jsem snídani. - Díky, ale žádné donuty.
- Dej si koktejl. - Mami.
Spals tu?
- Pam! - Je tu brzy, Sarah.
Je fakt brzy.
- Ptám se za kámošku. - Ne, nespal.
- Už jsem se ptala. - Co hledáš, zlato?
- Hledám svůj uhel. - Co to na něm je?
To už tam bylo.
- Drobky? Těžko. - Fajn.
- Měla jsem donut. - Je celý od cukru.
Fajn, dva. Dva donuty!
Je sedm.
- I kdyby deset. - Zvedá se mi žaludek.
- Deset? Pohoda. - Přesně.
- Dá někdo 11? - Jen je nejez v mém svetru.
- To dělám taky. - Na. Jako nový.
Mami, můžu si vzít donut?
Mám je na očích.
- Na ráno je to až moc cukru. - Poslouchej.
Můj kámoš Justin se odstěhoval,
takže jdu do školy bez něj.
Nemám propíchnutý uši. Mám jen starej mobil, co sotva funguje…
- No… - …a nemám psa.
Můžu si vzít donut?
Nechceš do debatního týmu?
- Fajn! Dej si ho! - Ano!
- Dobře ty! - Já…
Nevzdávej se tak snadno.
- Jako fakt? - Mám tu koktejl.
Žádný donut.
Táta se vrací z Paříže…
Chtěla jsem ti to říct.
Je to kvůli práci.
Firma ho posílá zpátky.
- On… Měla jsem ti to říct já. - Kdys to chtěla říct mně?
- Komu jsem to měla říct dřív? - Mně!
- Mně!
- Amber, jeho dceři. - Fajn.
Tak jo.
Tohle jsi hledala?
- Jo. - Jo.
Ty tvé obrázky jsou vážně úžasné.
Díky.
Než budeš jíst ten donut, vem si tohle. Neušpiň si bundu.
Nikdo nechce koktejl?
- Ne! - Ne!
Kvůli tobě jdu do šestý třídy bez nejlepšího kámoše.
Geograficky vzato ano.
Duševně vzato ne.
To je od tebe tak milý.
Táta se vrací z Paříže.
Stěhuje se zpátky? Co to znamená?
Doufám, že je to kvůli mámě
a že se dají dohromady.
Počkat. A co Max?
Co s ním? Je jako sporťák.
- Co? - Životní fáze.
No, podle mámy je to vážný. Svatba na spadnutí.
- To neříkej. - Tak jo.
Jen klid. Máma má tendenci přehánět.
Nebo by si ho nejradši vzala ona.
Klidně.
Budeš po návratu táty bydlet jen s mámou?
- Podle tety to bude půl máma, půl táta. - Jak název hororu.
Letošní rok připomíná děsivý film. Přes léto jsem vůbec nevyrostla.
Statistiky ukazují, že malí lidé žijí déle a jsou zdravější.
A že nejlepší kámoši umí zvednout náladu.
- Tak zatím. - Zatím.
UKAŽ SVÉ PRAVÉ JÁ
Kdopak to je?
Málem jsem o tebe zakopla. Annie. Ne, Ashley.
Ne, Amber. Amber, viď?
Bez Jasona bych tě ani nepoznala.
Justina.
Hannah mě zná.
Každé léto jezdíme na stejný tábor.
Přesto kdykoli mě spatří, dělá jakoby nic.
Je to tak…
…Hannahovské.
Hannah. Můžeš si ty vlasy zkrotit?
Jen nezáviď, Amber.
Vytáhla jsem se přes léto, nebo ses ty scvrkla?
- Musím to vzít. - Nezvonil.
Haló?
Znáš mý kámošky? Jackie, Shawntay, Hilary, Soon-yi,
Mickey, Alimu, Zunairah a Cathy?
- Ahoj, Amber! - Ahoj!
Moje kámoška.
Čau, jsem Ambeřina kámoška. Brandi. Brandi s I.
Jsem Hannah s dvěma H a dvěma N a nesmírně oblíbená.
Dostalas mě.
Hannah, ten minigolf v Rancho's platí?
Abso-Stanley-lutně. Budeme tam.
- Jo. - Jo.
Rozhodně.
Fajn. Bezva.
- Bacha. Jsou tu lidi. - Promiň. Přehlédl jsem tě.
Promiň…
Amber.
- Máš jemné vlasy. - Díky.
- Jdeme na golf… - Je nás dost.
Pojď. Rychle.
Tak jo.
Myslím…
Čau, kočko, jak jde škola?
Těším se na vyprávění. Vracím se 22. táta
- Líbíš se mu! - Vyděsilas mě.
Díky.
Nemáš zač?
- Amber s mnoha M? - Co?
Ten pěknej kluk. Stanley.
Vyslovil tvé jméno jako Ammmber. Líbíš se mu.
- Nevím. Neposlouchala jsem. - A prý máš pěkný vlasy.
- Jemný vlasy. - Tos slyšela!
Nechceš půjčit můj náhrdelník?
S krystalem? Mají velkou energii.
Ne, díky. Šperky nenosím. Nemám ani propíchnutý uši.
Ani já.
Sedneme si spolu?
Jo. Teda, abso-Stanley-lutně.
- Fakt to řekla. - Jo.
…budu fakt ou, fakt oukej.
Vím, že budu fakt ou, fakt oukej.
Tak jo. Důležitá otázka.
Máš nové kamarády?
- Amber? - Jo, asi jo. Jednoho.
Stanleyho, cos o něm mluvila?
Ne, není to můj kamarád. Spíš…
Láska.
Upřímně, jo.
A pak je tu taky Hannah.
Ta spíš kamarádka není, ale mohla by být.
Každá jsme z jiný planety.
Novinka dne, táta se vrací 22.
- A Stanley ví, jak se jmenuju. - A to tě ještě nezná.
Pochybuju, že by si mě přes Hanniny vlasy všiml.
Tvůj táta se stěhuje zpátky.
Není to báječný?
- Vím, jak moc ti chybí. - Jo. A máma taky.
Co?
Chybí mi máma, jakou jsem znala.
Ta, co ponocuje, jí pizzu a dívá se se mnou na filmy.
Teď cvičí jógu a pije koktejly.
Taky mi chybí. Je to životní fáze.
Tos říkala před třemi měsíci. Je to normální?
Jasně. Ta moje jednou trvala tři roky.
Možná dvakrát.
To je fuk.
Až se táta vrátí, bude to jako dřív.
Pojď.
Mami, jsem doma!
Neoslavíme můj první den zmrzlinou?
To zní dobře!
- Ježiš. Vyděsilas mě. Nejsi duch? - Podle mámy bych měla nosit zvonek.
Dveře jsou otevřený.
To musím natočit.
- Tohle je Brandi. - S měkkým I.
A bez zvonku.
Jejda. Pardon.
To nic.
Co?
Krabička na prsten?
Panebože.
Překlad titulků: Petra Kabeláčová