Ach bože. To je zásnubní prsten.
Vypadá tak.
Já bych chtěla se smaragdem.
Zeleným, jsem vegetariánka.
Čí je?
Pořád tam je.
Moje máma prý Justinově mámě říkala, že je to mezi ní a Maxem vážný.
- Maxem? - Mámin přítel.
Zavolám Justinovi.
- Jak je? - Justine! Musíme zarazit svatbu.
Čau. Jsem Brandi s I.
Ahoj, Brandi s I. Čí svatbu?
Její máma si bude brát Matta.
- Maxe. - Cože?
Hele, co jsem našla.
Prsten?
Ne ledajaký prsten. Zásnubní.
Jak jako žes ho našla? Kde?
Přímo tady. V…
Mezi bordelem?
- Hej. - Fajn.
- To byla máma. - Tak jo, dýchej. Klid.
Nic to neznamená.
Byl v šuplíku s bordelem.
Má pravdu. To je vodítko.
Proč by něco tak cenného dávala tam?
- Je tam i můj první zub. - Pod polštář s ním.
Teď má možná obrovskou cenu.
Zuběnkové vtípky v krizi?
Tak jo, mám Brandi ráda. A moc.
Je fajn cítit její pozitivní energii.
Ale já, Amber Brownová, potřebuju krizový prostor.
Ano, milý deníčku, mám krizi.
Máma se nesmí zasnoubit dřív, než se táta vrátí.
Smazalo by to veškerou… naději.
Třeba je její kámošky nebo ho má z dřívějška.
Nechala si prsten po ztracené lásce.
Z dřívějška fakt není.
Nenechala by si něčím starým pošpinit budoucnost.
Hází sůl přes rameno, když ani nevaří.
Přesně.
Co je tohle?
- Co? - Tohle.
„Věci z čistírny jsou ve skříni.
Těším se k Červenému drakovi s tebou a Amber.
Může nám vyprávět o svém prvním týdnu ve škole.
Jaký „nám“?
Ne, to… já a máma. My k sobě patříme.
- Oni jsou „já a Max“ nebo „Max a já“. - Kolik těch Maxů je?
Pokračuje to.
„Promluvíme si o nás s Amber?“
PODLE KNIHY OD PAULY DANZIGER
SVATBOKAZI POPRVÉ
Akce!
Stop!
Přepsat!
Čau, zlato! Táta. Za pár dní se vrátím domů.
Ještě najít bydlení. Právě na tom dělám.
Tak jo. Mám tě rád. Měj se.
Čau, zlato! Táta.
Za pár dní se vrátím domů.
- Čau! - Vyděsilas mě.
Díky.
S kým jsi mluvila?
- S nikým. - Taky to dělám.
Pyžamová párty.
Hudba, pizza, šminky, kosmetický kúry, balená voda.
Pyžama, hudba, šminky, kosmetický kúry, balená voda.
Seznam hostů ještě nemám.
Seznam hostů ještě nemá.
Ta její pyžamová párty. O ničem jiným nemluví.
- To je zatím vše. - Zatím vše.
- Ještě něco. - Ještě něco.
- Voda bude perlivá a neperlivá. - Perlivá a neperlivá.
Upřímně, nechci, aby mě pozvala, ale zároveň chci.
Dává to smysl?
Je fajn, když tě berou.
Nechtít, ale chtít, toť otázka?
Proč mi to zní povědomě?
Teď jsi to řekla.
Asi jo.
Panebože.
Nematou tě někdy tvá přání?
Třeba?
Chci, aby máma byla šťastná. Ale s tátou.
Chce být s Maxem a abych jim to přála.
- Jo, ale to se může změnit. - Myslíš?
Nechtěla jsem do nového domu,
ale teď, když mám tebe, chci tu zůstat.
A chci na Hanninu párty, ale nechci to přiznat.
- Prý pozve každýho. - Takže i nás?
Se mnou nikdy nepočítala.
Ale jestli mě pozve, vezmu si růžový flanelový pyžamo se psy.
- Mám ho od tety. - Potřebuju opravdový pyžamo.
Spím v šortkách a tričku.
Klídek. Něco ti půjčím.
- Jo, a jídlo. - A jídlo.
- Čau, Shawntay. - Teď ne.
Jen tě zdravím.
Palačinky, vafle a smoothie všech příchutí.
Dostaneme snídani.
Čau, Hannah!
Ahoj.
To nic.
- Ahoj. - Čau.
Pojď.
Vidíš? Odpověděla na pozdrav. Pozve nás.
Tak trochu jo.
Nebo můžeš přespat u mě.
Táta shání bydlení, půlku času budu s ním. Musíš přijít.
Páni. Dva domy? Jak v Hollywoodu.
Ale o to jde. Nechci dva domy.
Měl by být se mnou a s mámou.
- Po škole svoláme schůzi Svatbokazů. - Rozhodně. Mám nápady.
- Čau, Stanley. - Čau.
- Brandi s I… - Čau, Amber.
Čau, Stanley.
V pohodě?
Nic jí není.
- Dobrý? - Takovej trapas.
V pohodě!
Zase ten sloup přesunuli!
- Neohlížej se! - Jasně.
- Jsem v klidu. - To jo.
A silná. Páni. Pěkně jsi do něj narazila!
Bolelo to. Venku začnu křičet.
Super pyžamo.
Nosila bych ho i přes den, třeba na oběd. Půjčím si ho na tu párty.
- Mám udělat zápis ze schůze? - Oficiálně začínáme?
Jo, asi jo. Až se Amber usadí.
Počkat.
Až Max vezme mě a mámu v sobotu na večeři,
oznámí mi své zasnoubení, že jo?
Na veřejném místě, kde je spousta lidí, je to bezpečnější.
Nemůžeš reagovat. Znám to z filmů.
Třeba tvoje máma neřekla ano.
Možná chce ten prsten vrátit.
Tak proč ho vůbec má?
Prsten nedáš někomu, kdo řekl ne.
To je fakt.
Třeba nejdřív souhlasila.
Ale pak si to kvůli tátovi rozmyslela.
Tím si nejsem jistý.
Shrneme si to, ano?
Požádal ji o ruku, souhlasila, rozmyslela si to,
tak dala prsten do krabičky.
Max plánuje zásnuby,
ale ona mu prsten vrátí, možná zítra večer,
a zlomí mu srdce, protože její ex se vrací domů.
- Připadám si jako kompars ve filmu. - Tohle je vážný.
Jo, já vím. Ten film přece bude drama.
Jsi vtipná.
Díky.
- Dost. - Co je?
Rozumíte si až moc.
- Jo, jasně. - Ne asi.
Musíme se soustředit.
Nenosí ho, protože mi to chce nejdřív říct.
Myslela by si, že to přinese smůlu, kdybych s tím nesouhlasila.
Tak čeká.
Mám z toho pocit.
Jaký?
Pocity.
Jak to pozdržet, aby byla svobodná, až se táta vrátí?
Víc nechci.
Jen šanci, aby se znovu viděli a třeba k sobě něco začali cítit.
Hračka. Vyhýbej se vážným rozhovorům,
- než se tvůj táta vrátí. - Co?
Nebude mít šanci ti to říct…
A neoznámí mi to zasnoubení.
Jo.
Navrhuju změnu názvu,
ze Svatbokazů na Snubobrzdy.
- Kdo je pro? - Já.
- A co ta sobotní večeře? - Svoláme další schůzi.
Do té doby se vyhýbej rozhovorům.
Jo.
Amber?
Ahoj.
Víš, když si ho navlékneš, prý se třpytí.
Jsi v pohodě?
Amber se chová divně.
Třeba na ni má vliv ta její nová kamarádka.
- Brandi? - Jo.
Ne, je fajn.
Amber potřebuje kamarádku. Aby se občas odpoutala od toho skicáku.
Kreslit aspoň trochu jako ona, trávil bych tak většinu času.
- To říká i táta. - To říká i její táta.
Miluju tě.
Já tebe taky.
Takže co? Jste zasnoubení, nebo ne?
Slyšelas to?
Ne.
Co je to za ročník?
Neřekli slovo „zasnoubení“, ale měli tam ten prsten.
Jo, viděla všechno.
Když máma zmínila tátu, dalo mi to naději.
Přemýšlel jsem. Musíme uvážit dvě věci.
V té restauraci mají koláčky štěstí. Ona je pověrčivá.
A?
Možná dostaneš koláček štěstí se vzkazem,
který dá tvé mámě důvod počkat.
To by se hodilo. Ale jaká je šance, že se to stane?
Stoprocentní, když ho napíšeš ty.
To je dobrý nápad.
OMG.
Co je?
Hannah zveřejnila seznam hostů na párty.
„Katrina, Melissa, Ariel…“
Skoro všechny šesťačky.
„Belisse, Molly, Gloria…“
A my?
Kromě nás.
To je fuk.
- Je to čest. - Viď?
Jejda, to mě mrzí.
Schůze Snubobrzd končí právě teď v 19:42.
Operace Vyhýbej se rozhovorům.
Cíl: napsat dobrý koláček štěstí pro tvé štěstí.
Tak zatím.
Stejně půjdeme.
- Kam? - Na tu párty.
Pojď, je tu okno.
Nic.
Nic nevidíme. Asi jsou nahoře.
Nejspíš má obří pokoj s kluzištěm.
- Umíš lézt? - Co?
Vědci pozorují z křoví zvířata v jejich přirozeném prostředí.
Neuvěřitelný.
Páni.
Má toaletní stolek. Se světly na zrcadle.
A velké zrcadlo. Ne, dvě.
Ta postel.
Se schůdky? Jako fakt?
Tu je skupinka ve svém přirozeném prostředí.
Tvoří pouhá dvě procenta školní populace,
přesto představují více než 50 % dramatu.
Ale ne. Proboha.
- Schovej se za větev. - Dobře.
To bylo o fous.
- Být tak den v jejich kůži. - Přesně.
Ale po nějaký době bych se postrádala.
Jo. Já sebe taky.
A tebe.
Hele, Shawntay!
- Populární jako Hannah. - Zná ji celá škola.
Nehýbej se.
Ne, prosím, ne.
Co to dělá?
JEN KLID
Asi je fanynka Taylor Swift.
Úplně jako z „You Belong to Me“.
DLUŽÍTE MI
Děsivý.
Jo. Mizíme.
Hlavu mám v oblacích.
Vím, že budu fakt ou, fakt oukej.
Milý deníčku, zažila jsem dobrodružství.
S Brandi jsme vylezly na strom a zahlédly oblíbený lidi.
Přiučila jsem se.
Když jdou do postele, lezou do ní po schodech.
A i když jsem si to dobrodružství s Brandi užila…
A byla to fakt zábava,
ale… bylo by fajn, kdybychom byly pozvané.
Patřily mezi ně.
Nevědí, o co přichází.
Zjistila jsem, že nebýt nikam zvaná fakt bolí.
A ještě něco, dneska jsem to naprala do sloupu
před nejhezčím klukem na škole.
Ano, před Stanleym.
Fakt trapas.
Ale usmál se.
- Amber? - Mami! Mluvím s deníčkem!
Promiň. Omlouvám se.
Nic jsem neslyšela. Ale usmívala ses.
PRÁSK!
BIO
Už máš to štěstíčko do koláčku?
Všechno hezké jednou skončí?
Ne, to ne.
Tak jo.
Nezasnoubená dáš bývalému manželovi šanci a uděláš radost dceři?
To radši ne…
Tak co? Co by tam mělo být?
Něco o tvých pocitech ve stylu štěstíčka.
Fajn.
Promiň. Já myslela, že je okno zavřené. Chtěla jsem tě přivolat.
To nic. Jsem nervózní, nic jsem necítila.
Hodně štěstí. Už jsi vymyslela ten vzkaz?
Ne. Asi počkám, co mě napadne až tam, a pak budu dělat, že to čtu.
Zlom vaz, odvážná snubobrzdo.
Díky. Poradíš mi něco?
Ne.
To je táta.
Proč mu to nebereš?
Protože…
Volá tak málo, že to nechám spadnout do schránky,
pak si to přehraju, a tak mám pocit, že volá častěji.
Zní to divně?
Ne. Mám z toho pocit.
Jaký?
Pocity.
Amber? Můžeme?
Celý týden jsme si nepopovídaly.
Mám vzkaz od Justina.
Tak jo, já…
Tak jo! Můžeme?
- Jo. - Ano?
Můžu ti s něčím pomoct?
- Díky. Bude mi to tu chybět. - Jo. Ale jedeš domů.
Jo. Za manželkou a dcerou.
Já myslel, že…
Jo. Bývalou manželkou. Síla zvyku.
Ale ano, za dcerou.
Kancelář Philipa Browna.
Ano, jistě, moment.
Volá Moose kvůli tomu bytu ve Státech.
Díky.
Phil.
Moosi, jak se máš, kamaráde?
Jo, díval jsem se na ty fotky. Vypadá skvěle.
Mojí holčičce se bude líbit. Takže jo, beru ho.
Ve čtvrtek si vyzvednu klíče.
Dobře? Fajn.
Taky se těším.
Tak jo, ahoj.
Je to skvělá učitelka, ale nebylo to v rozvrhu.
Amber, zlato, Max a já…
Dopovím to. Víc plusových bodů nedostanu.
Teda pokud odevzdám úkoly včas.
A za dobrovolnou činnost.
No, měla bys na sebe být hrdá.
- Díky. Jo. - Jsem na tebe hrdá.
Díky.
Víš, Amber…
Přinesu koláčky štěstí.
Tak co? Už byly koláčky?
Nebo jsi jim o tom prstenu řekla?
Bezva. Dezert.
PENÍZE NEŘEŠ. TO NEJLEPŠÍ JE ZDARMA.
Je důležité počkat.
A dát věcem čas.
Aby ostatní pochopili, jak se cítíš.
Nic moudřejšího z koláčku štěstí jsem ještě neslyšela.
Souhlasím.
Opravdu?
Jo. Rozhodně.
Milý deníčku, asi… asi se cítím provinile kvůli tomu,
že mámě nepřeju štěstí, když s Maxem vypadá tak šťastně.
- Chci vám poděkovat, dámy. - Za co?
Že jste mě dnes vzaly na večeři.
Mami.
Ano?
Ten prsten nos.
Věřím, že máma může být s tátou šťastná
a táta zase s ní.
A kdyby byli spolu, byla bych šťastná i já.
Strašně šťastná.
Takže já, Amber Brownová, se ptám…
…jak víte, čí štěstí je hlavní?
Ahoj. Našel jsem dvoubytový dům.
Naše bude přízemí a nahoře bydlí skvělá rodina.
Moose znám z vysoké. Má děti ve tvém věku. Bude se ti tam líbit.
Viděl jsem jen fotky, je tam i malá zahrada.
Napadlo mě, že se hodí. Mám tě rád. Měj se.
A v sobotu můžeme u vás hrát videohry.
Super, že máme ten prázdný byt pro sebe.
- Miluju ho. - Nemáš učebnici chemie?
Jo, tady.
Díky.
CHEMIE
Pařby v tom prázdným bytě teď na nějakou dobu skončí.
- Co? - Táta ten byt pronajal.
Ach jo.
Bývalýmu spolužákovi. Chtěl pomoct svobodnýmu otci. Má dceru.
A kde teď budeme pařit hry?
Něco vymyslím.
Fajn, ale rychle.
Bez videoher dlouho nevydržím.
Věř mi.
Když to říkáš.
Překlad titulků: Petra Kabeláčová