Isver, see on ju kihlasõrmus.
Tundub nii.
Mina tahan smaragdiga kihlasõrmust. Rohelist, sest olen taimetoitlane.
Kelle sõrmus?
See ei kao kusagile.
Justini ema sõnul olevat minu ema öelnud, et tal on Maxiga tõsi taga.
Max? - Mu ema poiss-sõber.
Helistan Justinile.
Tšauki. - Justin! Peame pulmi takistama.
Tere, olen Brandi. I-ga.
Tere, Brandii. Kelle pulmi me takistame?
Amberi ema abiellub Mattiga.
Maxiga. - Oot. Mis asja?
Vaata, leidsin selle.
Sõrmuse?
Mitte lihtsalt. Kihlasõrmuse.
Mis mõttes leidsid? Kust?
Siitsamast, sellest…
Kolasahtlist?
Oih. - Hästi.
See oli mu ema.
Olgu. Hinga. Rahune.
See ei tähenda midagi.
Sõrmus oli ju kolasahtlis.
Tal on õigus. See on vihje.
Miks ema nii hinnalise asja kolasahtlisse pani?
Mu esimene hammas on ka seal. - Pane padja alla.
Saad ilmselt terve varanduse.
Hambahaldjanaljad keset kriisi?
Olgu. Brandi meeldib mulle. Väga.
Tema positiivne energia on meeldiv.
Aga mina, Amber Brown, vajan kriisi üleelamiseks ruumi.
Jah, kallis päevik. See on kriis. Ema ei tohi enne isa saabumist kihluda.
See hävitaks kogu…
kogu lootuse.
Ehk on sõrmus sõbranna oma. Või pärit minevikust.
Teemant ammu kaotatud armsamalt.
Kindlasti mitte.
Ema on ebausklik, ta ei laseks minevikul tulevikku ohustada.
Ta viskab soola üle õla, isegi kui süüa ei tee.
Täpselt.
Mis see on?
Mis? - See.
„Tõin su riided keemilisest, panin kappi. Ootan õhtusööki Punases Draakonis.
Amber saab rääkida meile oma esimesest nädalast põhikoolis.“
Nad on „meie“?
Ei, mina ja ema oleme „meie“.
Nemad on „mina ja Max“ või „Max ja ma“. - Mitu Maxi siin on?
Kiri jätkub.
„Ja räägime Amberile meist“?
PAULA DANZIGERI RAAMATU PÕHJAL
PULMATAKISTAJAD
Võte!
Stopp!
Stsenaariumi muutus!
Kallis, isa siin. Saabun mõne päeva pärast. Uskumatu, eks?
Pean endale veel uue kodu leidma. Olgu, pisi, kallis oled. Räägime hiljem.
Kallis, isa siin. Saabun mõne päeva pärast. Uskumatu, eks?
Tere! - Jessas, ehmatasid mind.
Aitäh. Kellega sa rääkisid?
Ei kellegagi. - Teen vahel sama.
Kenad pidžaamad,
muusika, pitsa, meik, iluprotseduurid, pudelivesi.
Kenad pidžaamad, muusika, meik, protseduurid, pudelivesi.
Külalistele veel mõtlen. - Külalistenimekiri pooleli.
Hannah' pidžaamapidu. Muust ta ei räägigi.
Praegu kõik. - Praegu kõik.
Oot, üks asi veel. - Üks asi.
Pudelivesi: gaasiga ja gaasita. - Gaasiga, gaasita.
Tõde: ma ei taha kutset, aga samas tahan ka.
On see loogiline?
Meeldiv on olla kaasatud.
Tahta või mitte tahta? See on küsimus.
Jah. Miks see tuttavalt kõlab? - Sest sa ütlesid seda just.
Eks vist.
Jessas!
Kas su soovid ajavad sind vahel segadusse? - Kuidas?
Tahan, et ema oleks õnnelik, aga koos minu isaga.
Ema tahab aga Maxi, peaksin rõõmustama.
Jah, aga soovid võivad muutuda. - Arvad?
Mina tahtsin oma vanas kodus elada, aga pärast sinuga kohtumist enam ei taha.
Ja tahan saada kutset Hannah' peole, aga ei taha seda tunnistada.
Ta lubas kõiki kutsuda. - Meid ka?
Ma ei kuulu vist kõigi hulka.
Aga kui mind kutsutakse, panen selga nunnu roosa koertega pidžaama.
Tädi Pam kinkis. - Mul on pidžaamat vaja.
Tavaliselt magan šortside ja T-särgiga. - Ära muretse, laenan.
Ja toit. - Ja toit.
Hei, Shawntay. - Ei saa rääkida.
Ütlen vaid tere.
Pannkoogid, vahvlid, igat sorti mahedikud.
Pakutakse hommikusööki.
Tere, Hannah!
Hei. Tere.
Pole midagi.
Tere. - Hei.
Tule.
Nägid? Ta tervitas. Kindlasti kutsub ta meid.
Tervitas nagu jah.
Teeme oma pidžaamapeo.
Isa otsib korterit, elan pool aega seal. Tule külla.
Oh sa. Kaks kodu? Nagu Hollywoodis. - Selles asi ongi. Ma ei taha kahte kodu.
Isa peaks meie juures elama. Pulmatakistajate nõupidamine pärast tunde.
Jah. Mul on mõtteid.
Tere, Stanley. - Tere.
Brandi. I-ga. - Hei, Amber.
Hei, Stanley.
Jessas, jäid terveks?
Jäi küll.
Kas jäid? - Nii piinlik!
Kõik kombes!
Miks post kogu aeg kolib?
Ära vaata tagasi. - Olgu.
Olen täitsa rahulik. - Vägagi.
Ja tugev. Oh sa! Jooksid vastu posti.
Valus oli, aga karjun õues.
Nii nunnu pidžaama.
Kannaksin seda päeval. Näiteks lõunale minnes.
Laenan seda Hannah' peoks. - Kas protokollin?
Alustame nõupidamist?
Eks vist. Kui Amber trampimise lõpetab.
Oot. Arvame, et kui Max minu ja ema laupäeval sööma viib,
räägivad nad mulle kihlusest, eks?
Nad viivad su rahvarohkesse paika, nii on neil turvalisem.
Sa ei saa reageerida. Olen filmides näinud.
Ehk ei öelnud su ema „jah“. Sõrmus on sahtlis, sest ta tagastab selle.
Miks see tal siis alles on?
Eitava vastuse peale sõrmust ei saa. - Tõsi.
Ehk ütles ema alguses jah,
aga mõtles ümber, sest isa kolib tagasi.
Viimane osa kõlab kahtlaselt.
Teeme kokkuvõtte, eks?
Max palus kätt, ema oli nõus, aga hakkas kahtlema,
pani sõrmuse karpi tagasi. Max arvab, et nad on kihlatud,
aga ema annab sõrmuse ilmselt homme tagasi
ja murrab Maxi südame, sest su isa naaseb.
Oleksin nagu filmis taustanäitleja.
Brandi, asi on tõsine.
Ma tean. See on draamafilm.
Sa oled vaimukas.
Aitäh.
Lõpetage. - Mis?
Te saate liiga hästi läbi.
Jajah. - Hea nali!
Me peame keskenduma.
Ema ei kanna sõrmust, sest tahab enne mulle rääkida.
Ta arvab, et selle kandmine tooks õnnetust, kui mina nõus ei oleks.
Ta ootab.
See paneb mind tundma.
Mida?
Tundeid.
Kuidas tagada, et ema on isa naasmise ajal vallaline?
Seda tahangi.
Et neil oleks võimalus teineteist näha. Ehk tunnevad nad siis midagi.
Lihtne.
Ära räägi emaga nelja silma all, enne kui isa koju jõuab.
Mis asja?
Kui ema sulle rääkida ei saa…
Kihlus ei ole siis ametlik!
Just.
Ettepanek: muudame nime. Pulmatakistajate asemel Kihluse Edasilükkajad.
Kes on nõus? - Mina.
Oot. Mida ma restoranis teen?
Peame veel nõu.
Ja seni väldi kõiki jutuajamisi.
Jah.
Amber?
Kuule!
Tead, olen kuulnud, et sõrmus sädeleb alles sõrmes.
Kõik kombes?
Amber käitub veidralt.
Ehk mõjub see uus sõbranna, naaber, talle nii.
Brandi? - Jah.
Ei, ta on hea tüdruk.
Amber vajab lihtsalt sõpra. Mingitki elu väljaspool joonistusplokki.
Kui ma pooltki nii hea kunstnik oleksin, joonistaksin kogu aeg.
Isa ütleb sama. - Ta isa ütleb sama.
Ma armastan sind.
Mina sind ka.
Mis toimub? Kas olete kihlatud?
Kuuled midagi?
Ei.
Mis aastakäigu viinamarjamahl?
Sõna „kihlus“ nad välja ei öelnud, aga sõrmus oli seal.
Jah, Amber nägi kõike.
Ja kui ema isa mainis, andis see mulle lootust.
Olen sellele mõelnud. Kaks punkti.
Restoranis on õnneküpsised, su ema on ebausklik.
Jah?
Paneme kaks asja kokku. Ehk saad sa õnneküpsise,
mille sõnum annab su emale põhjuse oodata.
No see oleks mugav küll, aga kui tõenäoline see on?
100%, kui sa sõnumi ise kirjutad.
Hea mõte.
Püha issand.
Mis on?
Hannah postitas pidžaamapeo külalistenimekirja.
Katrina, Melissa, Ariel… - Peaaegu kõik 6. klassi tüdrukud.
Belisse, Molly, Gloria…
Aga meie?
Meid pole.
Keda huvitab?
See on auasi. - Täpselt.
Jessas. Mul on väga kahju.
Kihluse Edasilükkajate koosolek lõpeb kell 19.42.
Käivitub operatsioon „Väldi jutuajamisi“. Missioon: kirjutada hea õnneküpsise sõnum.
Hüvast-hiljem.
Läheme ikka.
Kuhu? - Pidžaamapeole.
Ma näen akent.
Tühjus.
Nad on vist ülemisel korrusel.
Pakun, et ta magamistoas on uisuväljak.
Ronida oskad? - Mida?
Teadlased peidavad end põõsastes, jälgivad loomi loomulikus elukeskkonnas.
Uskumatu, et seda teeme.
Tal on tualettlaud. Ja peegli ümber tuled.
Lisaks suur peegel. Ei, kaks.
Vaata ta voodit.
Trepiga voodi? Päriselt?
Näeme poppe tüdrukuid nende loomulikus elukeskkonnas.
Nad moodustavad õpilaskonnast vaid 2%,
kuid sisaldavad terve kooli draamast enam kui 50%.
Oh ei. Isver!
Mängi puud. - Olgu.
Napikas.
Vahel tahaksin olla päeva üks neist. - Jah, mina ka.
Aga mõne aja pärast hakkaksin iseennast igatsema.
Jah. Mina igatseksin ennast ka.
Ja sind.
Näe, Shawntay.
Sama populaarne kui Hannah. - Jah, teda teab terve kool.
Ära liiguta.
Ei-ei, palun jäta.
Mida ta teeb?
ÄRGE MURETSEGE
Ta on vist Taylor Swifti fänn. Täpselt nagu „You Belong to Me“ videos.
OLETE MULLE VÕLGU
Päris õudne. - Jah, lähme ära.
Pea avakosmoses
Tean, et mul kõik hästi läeb Tean, et mul kõik hästi läeb
Kallis päevik. Ma käisin seiklemas.
Ronisin oma naabri Brandiga puu otsa ja nägin poppide neiude elu.
Õppisin midagi.
Esiteks: et magama minna, peavad nad ronima üles kahest trepist.
Õppisin, et kuitahes vahva koos Brandiga seigelda on,
ja see oli tõesti väga vahva…
Aga… oleks olnud tore peole kutset saada.
Olla kaasatud.
Ja nad ei tea, millest nad ilma jäävad.
Õppisin, et see, kui sind ei kaasata, teeb haiget.
Teisi uudiseid. Põrkasin täna sambaga kokku,
kooli kõige nunnuma poisi ees.
Jah, Stanley.
Jube piinlik.
Aga vähemalt panin ta naeratama.
Amber? - Ema, ma räägin päevikuga!
Anna andeks, palun väga vabandust.
Ma ei kuulnud midagi. Aga nägin naeratust.
PÕMAKI!
MAHETOODANG
JUSTIN SAID ÕNNEKÜPSISE VALMIS?
„Kõik head asjad lõppevad kord“?
EI KÕLBA.
Olgu.
„Kihlusest loobumine annab su eksile võimaluse ja rõõmustab tütart“?
VAEVALT KÜLL…
Mida see sõnum siis ütlema peaks?
SEDA, MIDA TUNNED. ÕNNEKÜPSISE VORMIS.
Olgu.
Vabandust. Arvasin, et aken on kinni.
Tahtsin tähelepanu.
Pole viga. Olen nii närvis, et ei tundnudki midagi.
Edu õhtul.
Said õnneküpsise valmis?
Ei. Pean vist vaatama, mis sel hetkel õige tundub, ja lugemist teesklema.
Õnn kaasa, vapper kihluse edasilükkaja.
Aitäh. On sul nõuandeid?
Ei.
Isa helistab.
Miks sa ei vasta?
Sest…
Ta helistab nii harva, et eelistan häälsõnumit, mida mitu korda kuulata.
Nii tundub, et ta helistab rohkem.
On see veider?
See paneb mind tundma.
Mida?
Tundeid.
Amber? Oled valmis?
Me pole nädal aega rääkinudki. - Ma kuulan Justini sõnumit.
Selge. Ma… - No nii. Kas oleme valmis?
Jah. - Jah?
Saan ma sind veel aidata? - Ei. Hakkan seda igatsema.
Jah. Aga saad ju koju minna. - Jah. Naise ja tütre juurde.
Ma arvasin, et…
Jah. Endise naise. Harjumuse jõud.
Aga jah, tütre juurde.
Philip Browni kabinet.
Muidugi. Üks hetk.
Moose tahab rääkida korterist USAs.
Aitäh.
Phil kuuleb.
Moose, kuidas läheb, vana semu?
Jah, vaatasin internetis fotosid. Väga kena korter.
Tütrele meeldib kindlasti. Nii et jah, ma võtan selle.
Tulen võtmetele neljapäeval järele.
Sobib? Olgu.
Ootan kohtumist väga.
Olgu, head aega.
Ta on hea õpetaja, aga seda ülesannet polnud.
Amber, kallis, me Maxiga…
Ema, las ma lõpetan.
Ja nii ma lisapunkte teeningi.
No kodutööd tuleb ka õigeks ajaks esitada.
Ja vabatahtlik töö on ka.
Sa peaksid väga uhke olema.
Aitäh. - Mina olen ka uhke, kallis.
Aitäh.
Tead, Amber…
Ma toon õnneküpsiseid.
JUSTIN MIS TOIMUB? KÜPSIST SÕID?
VÕI TUNNISTASID, ET LEIDSID SÕRMUSE?
Kena. No nii. Magustoit.
ÄRA MURETSE RAHA PÄRAST. PARIMAD ASJAD ON TASUTA.
„Oluline on oodata.
Ja aega anda.
Et teised su tundeid mõistaksid.“
See on vist sügavaim küpsisetarkus, mida ma kuulnud olen.
Olen nõus.
Päriselt?
Jah. Kindel see.
Kallis päevik. Ma… Tunnen ennast vist halvasti,
et ma ema õnnele kaasa ei ela, kui ta Maxi kõrval nii õnnelik on.
Aitäh, daamid.
Mille eest?
Selle eest, et te mind õhtusöögil kaasasite.
Ema.
Jah? - Võid sõrmust kanda.
Usun, et ema võiks isaga õnnelik olla ja et isa oleks õnnelik emaga.
Ja kui nad koos oleksid, teeks see mindki õnnelikuks.
Väga õnnelikuks.
Seega mina, Amber Brown, mõtlen…
Kuidas otsustada, kelle õnn tähtsam on?
Tere, kullake. Leidsin korteri.
Meie elame all, üleval elab tore pere.
Tutvusin mehega ülikoolis. Lapsed on sinuvanused. Usun, et sulle meeldib.
Nägin vaid pilte, aga majal on oma hoov.
Võiksid aiapidajaks hakata. Kallis oled. Räägime.
Ja laupäeval mängime sinu pool videomänge.
Nii lahe, et tühi korter on meie päralt. Armastan seda kohta.
On sul keemiaõpik?
Jah, siin.
Aitäh.
KEEMIA
Tühjas korteris me nüüd mõnda aega olla ei saa.
Mida? - Isa andis selle üürile.
Pekki!
Mingi sõber ülikoolist. Üritame aidata. Üksikisa, tal on tütar.
Kus me siis olla saame?
Ma mõtlen.
Mõtle ruttu. Tead, et ma ei pea videomängudeta vastu.
Usalda mind.
Mida iganes.
Tõlkinud Triin Jürimaa