יומני היקר, אבא שלי חזר.
הוא בא הביתה מפריז.
טוב, לא הביתה-הביתה, לא לבית הזה,
אבל הוא חזר הביתה לארה"ב.
ומחר אוכל לראות אותו. ואת הדירה החדשה שלו.
זאת שאני אגור בה חלק מהזמן.
אימא תיפגע אם אני אקרא לדירה של אבא "בית"?
אבא ייפגע אם לא אקרא לה "בית"?
אני, אמבר בראון, לא רוצה לפגוע באף אחד.
אז זה לוח הזמנים לימים רביעי וחמישי.
ביום שישי יהיה שיעור היסטוריה מקוצר
לאלה מכם שרוצים להיבחן להפקה שתעלה בסתיו.
כל האודישנים יתקיימו באודיטוריום,
אז אל תשכחו לחפש בלוח המודעות
את שם ההפקה,
כי הוא יפורסם רק שם ולא באופן וירטואלי.
ואתם יכולים...
לצאת.
אתם משוחררים.
"אמבר בראון"
- על פי ספרה של פולה דנציגר -
היי, אמבר.
היי, אני לא רואה כלום!
כן, איך אפשר לעזור לך?
אנחנו צריכות לנסות להתקבל להצגה.
אני לא, אבל מוזמנת לנסות.
- אבא: היי, בתי היקרה, -
- עסוק בטירוף, אבל מבטיח שאאסוף אותך מביה"ס -
- באחד מימי השבוע. -
זה היום השלישי ברציפות ואני לא רוצה לבטל לאמבר שוב.
כן, אני אמתין.
אבא שלי אמר שאתה צריך מסננים...
כן. תודה, סטנלי.
תביא אותם כשהם יהיו אצלך. -טוב.
יופי של ז'קט. שלי עדיין מונח בלוי איפשהו.
באיזו כיתה אתה?
כיתה ו'. -גם הבת שלי.
סבבה.
יש לך גישה לחניה?
או איפה לשים את זה? -במטבח.
באמת? -כן, רק...
הלו? -רוברט. רוברט.
אם יהיו לי פגישות רצופות כל ערב עד 18:00,
אצטרך להזמין את קבוצת בקסטר לארוחת ערב, וגם את צוות איי-סי-אר-אף.
אתה ביקשת לעבור, פיל. קיבלת, עכשיו תדאג שזה יעבוד.
אבל אצטרך פעם אחת השבוע לצאת לשעתיים הפסקה ב-15:00.
כולנו עושים ויתורים, פיל.
אתה לא היחיד שיש לו משפחה.
אלה לקוחות חשובים, ואנחנו צריכים לדעת
שאתה חלק מהצוות ושאתה מוכן
להקדיש זמן כדי לסגור את העסקה.
פיל, אתה שומע אותי?
זה בטח יהיה המחזמר "היירספריי".
באמת?
סלחי לנו, שאנטיי. -מה?
אתן נבחנות להצגה?
אני לא. אני רוצה להיות בצוות הטכני. לשלוט בתאורה.
למה?
כי זה כמו להיות בחלל, מאחורי כוכב לכת, בחושך.
נראה כאילו את מתלבשת בחושך.
תודה.
אני לא חושבת שזו הייתה מחמאה.
זו לא מחמאה. -בעיניי כן.
את חריגה. -תודה.
זאת כן מחמאה.
אנחנו הולכות להיבחן להצגה. -בטח שניבחן.
אני נולדתי לבמה.
היית פעם על במה?
כן. אבא שלי התקין לי במה במרתף הבית.
אני מניחה שזה נחשב.
לא ממש. -בטח שכן.
להאנה יש אנשים שמוכנים לטפס על עץ כדי לראות אותה.
אוי.
כלומר, וואו, האנה. בהצלחה באודישן.
תודה.
רגע. אודישן למה? לאיזה תפקיד?
לא ידוע מה תהיה ההפקה ואילו דמויות יצטרכו.
לא משנה איזו הצגה זו תהיה.
אנחנו נזכה באחד התפקידים הראשיים. -בדיוק.
התפקיד הכי גדול. הדמות הכי טובה. הכוכבת. כמובן.
אני מקווה לראות אותך באודישנים, האנה. "הקוסם מארץ עוץ".
וגם את כולכן.
"הקוסם מארץ עוץ"? אחד הסרטים הכי טובים שיש.
לא ראיתי אותו.
מה? הו, האימה. את חייבת לראות.
בסדר.
אבא שלי אוסף אותי היום. נצטרך לצפות בו בבית שלו.
אז הוא כן קיים?
כן. -כן, הוא קיים.
הוא גר בפריז.
חשבתי שהמצאת את זה.
למה שאמציא את זה?
לא יודעת. כדי לעשות רושם.
כדי להיות מגניבה... כמונו.
להיות מגניבה זה כל כך כיתה ה'. -ד'.
ג'. לא, רגע.
בואי, שאנטיי.
רוצה שאלך ברגל כדי שתוכלי לבלות עם אביך?
לא. בואי איתנו. תראי את הדירה שלו.
בואי.
איפה אבא?
מעצבן אותי שהוא מאכזב אותך ככה.
זה בסדר. -זה לא בסדר.
הוא בסדר? -כן. כן, הוא בסדר.
את בסדר?
כן. כן, בסדר גמור.
בסדר.
די כבר עם "בסדר".
בסדר. אופס. סליחה.
אני מצטערת, אמבר.
הוא חזר רק לפני כמה ימים,
הוא צריך להעביר את החפצים שלו ויש לו גם עבודה...
כן, אני מבינה שזה הרבה.
אולי נעצור לגלידה?
ולכל דבר אחר שלא בריא לנו?
כן. -בסדר.
די כבר עם "בסדר"!
הייתי אומרת "בוקר טוב," פאם.
אבל פיל אמר לאמבר בלי לשאול אותי
שהיא תוכל לישון בבית החדש שלו הלילה.
העניין הוא שהוא לא אמר לי, וזה לא בסדר.
הוא אבא שלה, שרה.
כן, ואני אימא שלה. אימא שלה.
האימא שנמצאת איתה יום יום, בפחדים, בדמעות, בשמחות, לילה אחר לילה.
שלא עברה לצד השני של העולם כמו אבא שלה.
ככה אני מתארת אותך.
אל תיעלבי, אבל אני מנתקת לך.
תראי את זה מנקודת המבט של אמבר.
הוא כ"כ נרגשת שהוא חזר.
סוף סוף הוא בבית, תני לה לישון אצלו.
מה זה משנה?
הוא לא יכול לחזור ולהשתלט על הכול.
תוכלי להעביר את הבצלצלים? -זה בצל ירוק.
בסדר. בצל ירוק. -זו עירית.
יש הבדל בין בצלצל, בצל ירוק ועירית.
פיל לא התקשר לדבר איתי על כך שאמבר נשארת לישון אצלו
לפני יום לימודים.
למי אכפת מהלימודים?
לי אכפת. -זה לא כזה חשוב.
זה חשוב מאוד. אל תגידי דברים כאלה לאמבר, בבקשה.
מישהו צריך להגיד לה לפני המכללה. -די.
תנשמי, שרה.
אל תיתני לפיליפ כל כך הרבה כוח.
זה לא בסדר שפיליפ עושה תוכניות עם אמבר בלי לשתף אותי.
הא? סליחה, מה אמרת?
בלי לשתף אותי בידיעה,
בשיחות על זה. זה מה ש...
זוכרת את הפעם הראשונה שאימא פגשה אותו? היא קראה לו "נסיך הקסם".
אז מה העניין? את כועסת על פיל או מתגעגעת אליו?
- היא מתאימה! היא מושלמת! -
יומני היקר, לואי פרימה. אבא שלי אוהב אותו במיוחד.
את אחד השירים שלו, בכל אופן.
הוא נקרא "אנג'לינה".
"אני אוכלת פעמיים אנטיפסטה כי היא כזאת נחמדה
אנג'לינה"
אני אוהבת לשיר.
הלוואי שהיה לי אומץ להיבחן ל"הקוסם מארץ עוץ".
אבא קנה לי את החולצה הזאת בגיל שמונה.
- לואי פרימה אנג'לינה -
הגיוני. היא בטח עדיין עולה עליי.
החלטתי שכשאאמץ כלבה סוף סוף, אקרא לה אנג'לינה.
השם האמצעי של אימא הוא אנג'לינה.
על שם אחותה של סבתא שלי, הדודה אנג'י.
אני אוהבת את דודה אנג'י. ואני אוהבת מאוד מאוד את סבתא שלי.
אם אימא תתחתן עם מקס, אימא שלו תהיה הסבתא השלישית שלי?
אני, אמבר בראון, תוהה...
כמה אנשים אני אמורה לאהוב?
והם יאהבו אותי?
לא יודעת למה הוא חשב לעצמו שהוא יוכל פשוט לחזור לחיים שלנו
ולהתחיל לעשות תוכניות.
אני עשיתי את זה. -את מה?
התקשרתי לפיל ואמרתי לו לעשות את זה.
מה?
פאם!
מישהו היה צריך להזכיר לו שאמבר מתאכזבת נורא.
זה לא עוול שאת אמורה לתקן.
הוא אמור לתקן את זה. -בסדר.
ואני אמורה לשבת ולחכות שהוא יקלוט,
ובינתיים הלב של אמבר נשבר? לא! אין מצב.
היא זקוקה לאבא שלה. ברגע זה.
לא היה לי ספר של "הקוסם מארץ עוץ"? הספר?
אני בטוחה שהוא שם איפשהו.
כן. הינה הוא.
אני לא רוצה לראות אותו, אז רק אקפיץ אותך.
לא אשאר, לא אכנס, לא אצא מהמכונית,
אבל אני שמחה להסיע אותך לאבא שלך הערב.
תודה!
אבא אמר שבראנדי תוכל לבוא ולהישאר לארוחת הערב.
יופי. טוב.
אמבר, חמודה,
את בטוחה שמתאים לך לישון במקום אחר?
מחוץ לבית? אפילו שמחר יש לימודים?
כן. לגמרי. חד-משמעית.
ואוכל ללבוש את הפיג'מה שאבא שלח לי.
כלומר, להגיע לבושה בה. מתוקה, נכון?
כן, היא חמודה מאוד.
אני כל כך מתרגשת.
אני נראית מטופשת בפיג'מה אוברול הזאת?
לא. אני חושבת שאבא שלך יתלהב.
הוא שלח אותה מפריז.
אימא, מה את עושה?
לא רוצה לראות אותו עכשיו. אני...
אני נראית על הפנים, והוא... יש לו שרירים.
מה? -אני פשוט... עוד לא מוכנה ל...
לכו אתן. צאו מהמכונית. לכו כבר. לכו.
אמבר, מה את עושה?
זה סטנלי.
אני לא רוצה לראות אותו עכשיו. אני בפיג'מה אוברול.
בלי חגורה.
מה הוא עושה כאן?
סטנלי? הילד מבית הספר? -כן.
זה הוא, חד-משמע-סטנלי.
סטנלי מדבר עם אבא שלך.
שניהם מסתכלים עליי? שאתכופף?
לא! -אמבר, השיער שלך!
הם מתקדמים לעברנו.
רגע.
סטנלי מסתלק על האופניים.
לכן את עוד לא מוכנה לראות את אבא.
חיכיתי לספר לו באופן אישי.
אולי אני יכולה לספר לו עכשיו? -לא, לא, לא. לא עכשיו.
לא? -בבקשה.
בסדר. -אימא.
בסדר. בסדר. -שלום. אמבר?
מצאת את עדשת המגע שלך, גב' בראון?
גאוני.
לא, אבל אולי אמצא אותה אחר כך.
הנה הבת שלי!
אני כל כך שמחה שחזרת הביתה.
גם אני, קטנה שלי. גם אני.
מתאים לך לבוא בפיג'מה הזאת כדי לשמח אותי.
את אוהבת אותה? אבא לא השתטה יותר מדי?
אני מתה עליה, אבא.
שרה.
פיל.
את נראית טוב.
תודה.
אז אתה תסיע את אמבר לבית הספר מחר?
כן, אין סיבה שלא. זה אמור להיות בסדר.
אמור להיות? זה אמור להיות סגור לפני שמתכננים
שהיא תישאר לישון לפני יום לימודים.
מה? -אין לך שום תוכנית.
בואי לא נהיה דרמטיים, שרה.
אני אדאג לזה. הכול בסדר.
פשוט התרגשתי לראות את בתי.
אתה כאן כבר שישה ימים.
תפקיד חדש בעבודה. בית חדש. אני עסוק מאוד.
אולי תגיד את זה לאמבר? לא לי.
לאמבר ולי אין בעיה עם זה.
לה אין בעיה. נכון, אמבר?
כן, אין לי בעיה עם זה, אימא.
זה בסדר, אבא.
את כן התאכזבת כמה פעמים.
בראנדי. -רק אומרת.
את בראנדי. -זו אני, מר בראון.
איך אתה מכיר את סטנלי?
הילד על האופניים? הוא גר כאן.
טוב. את תמיד יכולה להתקשר.
אני יכולה לבוא לאסוף אותה. -אימא.
מה? -בבקשה.
זה רק שני לילות.
כן. רק שני לילות.
מה?
כן.
תגיד שלום, טוטו.
תודה על העזרה, בנות.
תסתכלי, בראנדי. זה החלק הכי טוב.
נכון, אבא?
בסדר.
כמה שיחות הוא עוד יקבל?
ששש! תמשיכי לצפות.
אז עצמי את עינייך, הקישי את עקבייך זה בזה שלוש פעמים,
וחשבי לעצמך, "אין מקום כמו הבית.
אין מקום כמו הבית. אין..."
אין מקום כמו הבית. אין מקום כמו הבית...
- אבא - אימא -
תודה.
ארוחת הערב מוכנה.
כן.
מצטער שפספסתי את הסרט.
אני צריך לענות.
נראה לך שהוא מחבב אותי?
אבא שלך? -כן.
ברור שהוא מחבב אותך. הוא אבא שלך. הוא אוהב אותך.
אני יודעת שהוא אוהב אותי.
אבל אני תוהה אם הוא מחבב אותי.
איך הוא יכול לא לחבב אותך?
את אדם נחמד מאוד, אמבר בראון.
תודה, בראנדי עם א'.
אני ארים טלפון. -בבקשה.
טוטו היה מתוק כל כך.
נכון. נוסע לו בסל האופניים של דורותי.
שמעת על מחזה שנקרא "12 המושבעים"?
"דרמת בית משפט בלתי רגילה."
תראי לי.
אם המושבעים כעסו כל כך, איך היה הפושע?
"פיליפ בראון גונב את ההצגה כמושבע מס' שמונה."
וואו. אבא שלך היה כוכב.
"פיליפ בראון אומר שהוא אוהב את התיאטרון.
כשנשאל מה החלק האהוב עליו ביותר בהפקה,
הסביר בראון בן ה-14, 'עבודת הצוות והחוויה המשותפת.
יש לנו הרבה מן המשותף וכולנו אוהבים לבלות יחד על הבמה ומחוצה לה."
זה מגניב. על מה את חושבת?
זה באמת מגניב.
הלוואי שהיה לי אומץ להיבחן להצגה.
בתוקף הסמכות המוקנית לי
מעצם היותי שכנתך,
ומכוח חברותנו, אני מעניקה לך בזאת אומץ.
- "הקוסם מארץ עוץ" -
אני אמבר בראון,
ואני נבחנת לתפקיד דורותי.
אני האנה ברטון, נבחנת לתפקיד דורותי.
היי. שמי ג'ימי רנטורסקי ואני נבחן לתפקיד איש הפח.
ואני נבחן לתפקיד הדחליל.
"אין מקום כמו הבית. אין מקום כמו הבית."
רק שנייה. שיננתי את הטקסט.
פחית שמן.
מה עם שאר המונולוג?
שיננתי רק את "פחית שמן".
"אין מקום כמו הבית. אין מקום כמו הבית."
אתה דחליל.
איך אתה מדבר אם אין לך מוח?
יש אנשים בלי מוח שמדברים המון, לא ככה?
"אין מקום כמו הבית."
אני בראנדי וקיוויתי להתקבל לצוות הטכני.
עדיף בהפעלת התאורה.
"והחלומות שאנו מעזים לחלום
באמת מתגשמים"
הנה את. אנחנו ממהרים.
יש לי שיחת ועידה בעוד 20 דקות.
אנחנו צריכים לחזור לדירה. -טוב.
נבחנתי להצגה של בית הספר.
מה? באמת? -כן.
לתפקיד דורותי ב"הקוסם מארץ עוץ".
וואו. מרשים מאוד. איך הלך?
דווקא הלך מצוין.
הרבה יותר טוב משציפיתי.
מר דנציגר אמר שהייתי מעולה.
כל הכבוד. אני גאה בך כל כך.
אני לא מאמינה שהעזתי להיבחן.
בשבוע הבא יפרסמו את רשימת התפקידים.
את יודעת, אני השתתפתי בהפקה כזאת בכיתה ח'.
היא נקראה "12 המושבעים".
כן, נדמה לי שאימא סיפרה לי על זה. -באמת?
כן, היא אמרה שהיא זוכרת שהיית השחקן הראשי.
הדמות המרכזית שמובילה את כל ההצגה.
גם הדמות של דורותי כזאת.
ואת צעירה משהייתי כששיחקתי בהצגה.
מרגש מאוד.
כן. יש לנו הרבה דברים משותפים.
נכון.
רק עוד לילה אחד, ואז היא חוזרת.
כן, אבל אז נצטרך לדבר על הסדר המשמורת,
ואם זה יהיה אחת לשבועיים, אני לא...
בסדר. בואי נניח לזה בינתיים.
טוב? בואי ננשום.
ואני אחזור לעיר מחר בבוקר.
בסדר. פאם הגיעה. נדבר אחר כך?
אוהב אותך. -ואני אותך.
מישהו אוהב אותי?
אני. כל כך אוהבת. המון תודה שבאת שוב.
לא אוכל לבוא בכל פעם שאמבר אצל פיל.
רק עד שאתרגל?
לא בטוח שאשרוד עשר שנים כאלה.
נראה לך שהיא מתגעגעת אליי?
אין לי ספק.
תרגום: גלית אקסלרד