Brangus dienorašti, grįžo mano tėtis.
Iš Paryžiaus grįžo namo.
Na, ne namo, ne į šiuos namus,
bet į Ameriką.
O rytoj pamatysiu jį. Ir jo naująjį butą,
kuriame gyvensiu pusę laiko.
Ar mamai bus skaudu, jei tėčio butą vadinsiu namais?
Ar tėčiui bus skaudu, jei nevadinsiu?
Aš, Amber Braun, nieko nenoriu įskaudinti.
Toks trečiadienio ir antradienio tvarkaraštis.
O penktadienį istorijos pamoka bus sutrumpinta,
jei norėtumėte dalyvauti teatro grupės atrankoje.
Atranka vyks salėje,
būtinai patikrinkite skelbimų lentą,
spektaklio pavadinimas
bus praneštas tik taip, ne internete.
O dabar galite…
eiti.
Laisvi.
PAGAL POLOS DANZINGER KNYGĄ „AMBER BROWN“
Labas, Amber.
Ei, nieko nematau!
Taip, kuo galiu padėti?
Turėtume dalyvauti atrankoje.
Aš ne, bet tu daryk ką nori.
TĖTIS SVEIKA, BRANGUTE,
BEPROTIŠKAI DIRBU, BET PAŽADU PASIIMT TAVE
IŠ MOKYKLOS VIENĄ DIENĄ ŠIĄ SAVAITĘ.
Trečias kartas iš eilės. Nenoriu darkart nesusitikt su Amber.
Aha, palauksiu.
Tėtis sakė, jums reikia filtrų…
Aha. Ačiū, Stenli.
- Atnešk juos, kai turėsi. - Gerai.
Šaunus švarkelis. Aš ir turiu tokį, tik apgailėtinos būklės.
Kelintokas tu?
- Šeštokas. - Kaip ir mano dukra.
Šaunu.
Garažas atidarytas?
- Kur jį dėt? - Virtuvėje.
- Tikrai? - Aha, tik…
- Alio? - Robertai.
Jei susirinkimai kasdien vyks 18.00 val.,
turėsiu vestis „Baxter“, o paskui ICRF darbuotojus pietų
Norėjai būt perkeltas, Filai. Tu gali. Padaryk, kaip reikia.
Šią savaitę man reikės bent dviejų laisvų valandų 15.00 val.
Mes visi aukojamės, Filai.
Ne tu vienas turi šeimą.
Šie klientai svarbūs, mes turime žinoti,
kad tu įsipareigojęs komandai
ir skirsi laiko užtikrinti sutartį.
Filai, girdi mane?
Kertu, kad tai bus miuziklas „Plaukų lakas“.
Tikrai?
- Atsiprašyčiau, Šonte. - Kas?
Dalyvausite atrankoje?
Aš ne. Noriu būti pagalbininkų komandoje. Dirbti su prožektoriais.
Kodėl?
Nes tai tarsi buvimas kosmose, tamsoje už planetos.
Judvi išsirinkot drabužius tamsoj.
Ačiū.
Nemanau, kad čia komplimentas.
- Ir nėra. - Man - komplimentas.
- Tu keista. - Ačiū.
Čia tai komplimentas.
- Mes dalyvausime atrankoje. - Dar ir kaip.
Aš gimiau būti scenoje.
Ar kada buvai ten?
Taip. Tėtis man ją pastatė rūsyje.
Na, gal ir panašu.
- Nelabai. - Aišku, kad panašu.
Kai kurie žmonės net lipa į medžius, kad pamatytų Haną.
Tai yra, oho, Hana. Sėkmės atrankoje.
Ačiū.
Pala. Kieno atrankoje? Dėl kokio vaidmens?
Nė nežinai, koks spektaklis ir kokių veikėjų reikia.
Nesvarbu, koks spektaklis.
- Gausime pagrindinius vaidmenis. - Taip, būtent.
Svarbiausią vaidmenį. Geriausią veikėją. Žvaigždę.
Tikiuos, pamatyti tave atrankoje, Hana. „Ozo šalies burtininkas“.
Visas jus taip pat.
„Ozo šalies burtininkas“? Tai vienas geriausių filmų.
Niekad jo nemačiau.
Ką? O siaube. Privalai pamatyti.
Gerai.
Šiandien mane pasiims tėtis. Turėsim pažiūrėti pas jį.
Tad jis egzistuoja?
- Aha. - Taip, egzistuoja.
Jis gyveno Paryžiuje.
Maniau, kad išsigalvojai.
Kam išsigalvočiau?
Nežinau. Norėdama sužavėt.
Norėdama būt kieta kaip mes.
- „Kietumas“ - kaip kokia penkta klasė. - Ketvirta!
Trečia! Oi, pala.
Einam, Šonte.
Gal man eit namo, kad tu pabūtum su tėčiu?
Ne. Prisijunk prie mūsų. Apžiūrėsi namus.
Eime.
Kur tėtis?
Man pikta, kad jis taip tave nuvilia.
- Nieko. - Ne nieko.
- Jam viskas gerai? - Taip, gerai.
Ar tau viskas gerai?
Aha, man viskas gerai.
Gerai.
Daugiau jokių „gerai“.
Gerai. Oi. Atsiprašau.
Užjaučiu, Amber.
Jis grįžęs tik porą dienų,
turi perkraustyti savo daiktus ir darbo turi…
Aha, aš suprantu, kad visko daug.
Gal nusipirkime ledų?
Ir dar ko nors, kas nesveika?
- Aha! - Gerai.
Daugiau jokių „gerai“!
Sakyčiau „labas rytas“, Pem,
bet Filas, neatsiklausęs manęs, leido
Amber šiąnakt nakvoti pas jį.
Žiūrėk, esmė ta, kad nepasakė man, tai nepriimtina.
Na, jis jos tėvas, Sara.
Taip, o aš jos motina. Jos mama.
Kuri buvo šalia kiaurą dieną, per baimes, ašaras, džiaugsmus, naktį iš nakties,
nesibasčiau kitoje pasaulio pusėje kaip tėvas.
Ir aš taip sakau.
Neįsižeisk, bet padedu ragelį.
Pabandyk pagalvoti apie Amber.
Ji džiaugias, kad jis grįžo.
Jis pagaliau namie, leisk jai pabūti ten.
Kas čia tokio?
Jis negali grįžti ir visko keist.
- Duok svogūnėlius. - Čia laiškiniai svogūnai.
- Gerai. Laiškinius svogūnus. - Čia laiškiniai česnakai.
Oho. Tai skirtingos daržovės.
Filas niekad neskambino tartis dėl Amber nakvynės
prieš mokyklą.
Kam rūpi mokykla?
- Man. - Tiek ir svarbi.
Labai svarbi. Prašau nekalbėti šitaip prie Amber.
- Kas nors turi jai pasakyt prieš koledžą. - Baik.
Kvėpuok, Sara.
Neleisk Filui taip tavęs paveikti.
Neteisinga, kad Filipas sutaria ką nors su Amber, neįtraukdamas manęs.
Atsiprašau, ką?
Ne, kad neinformuoja manęs.
Nepasitaria. Tai turėjau…
Pameni, kai mama pirmąkart jį sutiko? Vadindavo žaviuoju princu.
Tai ar tu pyksti ant jo, ar pasiilgai jo?
TINKA! TOBULAI!
Brangus dienorašti, Lui Prima - vienas mėgstamiausių tėčio dainininkų.
Bent jau jo daina yra viena mėgstamiausių.
Vadinasi „Andželina“.
Kasdien valgau antipasto Nes ji tokia miela
Andželina
Labai mėgstu dainuoti.
Norėčiau išdrįsti eiti į „Ozo šalies burtininko“ atranką.
Kai buvau 8 m., tėtis nupirko šiuos marškinėlius.
Nenuostabu, turbūt vis dar tinka.
Nusprendžiau, kad kai turėsiu šunį, pavadinsiu jį Andželina.
Mamos antras vardas yra Andželina.
Ją pavadino senelės sesers Andžės garbei.
Dievinu tetulę Andžę. Ir labai labai myliu savo senelę.
Jei mama išties ištekės už Makso, ar jo mama taps trečiąja mano senele?
Aš, Amber Braun, mąstau…
kiek žmonių turiu mylėti?
Ar ir jie mane mylės?
Nežinau, kodėl jis nusprendė, jog gali lyg niekur nieko grįžt į mūsų gyvenimą
ir pats planuoti kažką.
- Aš tai padariau. - Ką?
Paskambinau Filui ir liepiau jam.
Ką?
Pem!
Kas nors turėjo jam priminti, kad Amber labai nusivylusi.
Ne tu turi tai tvarkyti.
- Jis turi tvarkytis. - Gerai.
Tai man tik laukti, kol jis susivoks,
kai tuo metu Amber plyšta širdis? Ne! To nebus.
Jai reikalingas tėvas. Dabar pat.
Ar neturėjau „Ozo šalies burtininko“? Knygos?
Esu tikra, kad ji yra kažkur.
O, taip. Štai ji.
Aš nenoriu jo matyti, tik užvešiu tave.
Neliksiu. Neisiu vidun. Nelipsiu iš mašinos,
bet mielai šįvakar nuvešiu tave pas tėtį.
Ačiū!
Tėtis leido Brendei ateiti ir pabūti po vakarienės.
Puiku. Gerai.
Taigi, Amber, širdele,
tau nieko praleisti naktį kažkur kitur?
Ne namuose? Net kai kitą dieną reikia į mokyklą?
Taip. Žinoma. Tikrai.
Galiu rengtis tėčio atsiųstą pižamą.
Na, atvažiuot apsirengus ja. Žavi, taip?
Taip, labai miela.
Kaip smagu.
Gal kvailokai atrodau su kombinezonu?
Ne, manau, kad pralinksminsi tėtį.
Juk atsiuntė iš Paryžiaus.
Mama, ką darai?
Nenoriu dabar jo matyti. Tiesiog…
Baisiai atrodau, o jis… raumeningas.
- Ką? - Tiesiog… nesu pasiruošusi…
Eikit. Lipkit iš mašinos. Drožkit. Pirmyn.
Amber, ką darai?
Ten Stenlis.
Nenoriu jo dabar matyti. Aš su pižama.
Be diržo.
Ką jis čia veikia?
- Berniukas iš mokyklos? - Taip.
Stenli, stebini. Ten tikrai jis.
Stenlis kalba su tavo tėčiu.
Abu žiūri į mane. Man slėptis?
- Ne! - Amber, tavo plaukai!
Jie eina čia.
Palaukit.
Stenlis išvažiuoja.
Štai kodėl nesi pasiruošus susitikt su tėčiu.
Žinai, norėjau pasakyti gyvai.
- Na, gal galėčiau pasakyti dabar? - Ne ne. Ne dabar.
- Ne? - Maldauju.
- Gerai. - Mama.
- Gerai. - Ei? Amber?
Radot savo lęšius, ponia Braun?
Genialu.
Ne, gal vėliau rasiu.
Štai mano mergytė.
Kaip džiaugiuos, kad grįžai.
Ir aš, mažyle.
Ir privertei nusišypsot, apsivilkus šią pižamą.
Patinka? Tėtis nesukvailiojo ją nupirkęs?
Dievinu ją, tėti.
Sara.
Filai.
Gerai atrodai.
Ačiū.
Turbūt rytoj nuveši Amber į mokyklą?
Aha, turėčiau. Viskas turėtų būt gerai.
Turėtum? Turi tvirtai žinoti, kai leidi jai
apsinakvot vidury savaitės.
- Kas? - Tu nieko neapgalvojai.
Nebūkim dramatiški, Sara.
Susitvarkysiu, gerai? Aš pasiruošęs.
Tenorėjau pamatyti mergytę.
Na, tu čia šešias dienas.
Naujos pareigos. Nauji namai. Aš labai užsiėmęs.
Gal Amber tai pasakyk? Ne man.
Amber ir man viskas gerai.
Jai viskas gerai. Tiesa, Amber?
Aha, man viskas gerai, mama.
Viskas gerai, tėti.
Na, kelis kartus nusivylei.
- Brende. - Tik sakau.
- Tu Brendė. - Taip, pone Braunai.
Taigi, iš kur pažįstate Stenlį?
Vaikį ant dviračio? Jis čia gyvena.
Gerai. Visad gali man skambint.
- Visada galiu grįžt pasiimt jos. - Mama.
- Ką? - Prašau.
Tik dvi naktis.
Taip. Tik dvi naktis.
Ką?
Taip.
Atsisveikink, Toto.
Ačiū, kad padedate man.
Žiūrėk, Brende. Čia geriausia vieta.
Taip, tėti?
Gerai.
Kiek jam dar skambins?
Žiūrėk tik.
Užsimerk ir triskart sudaužk kulnus.
Ir pagalvok „visur gerai, bet namie geriausia.
Visur gerai, bet namie geriausia.“
Visur gerai, bet namie geriausia. Visur gerai, bet namie geriausia…
MAMA TĖTIS
Ačiū.
Vakarienė čia!
O taip.
Atleisk, kad pražiopsojau filmą.
Turiu atsiliepti.
Manai, jis mane mėgsta?
- Tavo tėtis? - Na, taip.
Žinoma, kad mėgsta. Jis tavo tėtis. Jis myli tave.
Na, žinau, kad myli.*
Tik mąstau, ar jis mėgsta mane.
Kaip galėtų nemėgti?
Tu labai gera, Amber Braun.
Ačiū, Brende su „ė“.
- Aha. Paskambinsiu jums. - Prašom.
Toto labai mielas.
Ypač Dorotės krepšyje ant dviračio.
Esi girdėjusi apie spektaklį „12 įtūžusių vyrų“?
„Nėra kitos tokios teismo dramos.“
Duok pažiūrėti.
Jei prisiekusieji buvo tokie įtūžę, tai koks buvo nusikaltėlis?
„Filipas Braunas - 8-asis prisiekusysis - prikausto dėmesį.“
Oho. Tavo tėtis buvo žvaigždė.
„Filipas Braunas dievina teatrą.
Paklaustas, kas jam labiausiai patinka ruošiant spektaklį,
14-metis Braunas paaiškino: „Komandinis darbas ir bendra patirtis.
Mus visus daug kas sieja, mėgstame kartu leisti laiką ant scenos ir už jos ribų.“
Šaunu. Ką galvoji?
Tai išties šaunu.
Norėčiau išdrįsti dalyvauti atrankoje.
Man pavesta galia,
būdama tavo prietele,
ir stiprindama mūsų bičiulystę, iškilmingai suteikiu tau drąsos.
OZO ŠALIES BURTININKAS
Sveiki. Aš Amber Braun,
pretenduoju į Dorotės vaidmenį.
Aš Hana Berton, pretenduoju į Dorotės vaidmenį.
Sveiki. Esu Džimis Rentorskis, noriu vaidinti Geležinį Medkirtį.
O aš noriu vaidinti Kaliausę.
„Visur gerai, bet namuose geriausia.“
Sekundėlę. Išmokau žodžius.
„Alyvos skardinė.“
Kur likęs monologas?
Išmokau tik „alyvos skardinė“.
„Visur gerai, bet namuose geriausia.“
Tu Kaliausė.
Kaip kalbi, jei neturi smegenų?
„Kai kurie besmegeniai žmonės daug kalba, argi ne?
„Visur gerai, bet namuose geriausia.“
Aš Brendė, norėčiau prisidėti prie pagalbininkų.
Pageidaučiau dirbti prie prožektorių.
O svajonės, kurių nebijome svajoti
Išties išsipildo
Štai kur tu. Mes skubame.
Už 20 min man nuotolinė konferencija.
- Turim grįžti į butą. - Gerai.
Dalyvavau teatro atrankoje.
- Ką? Tikrai? - Aha.
Dėl Dorotės iš „Ozo šalies burtininko“ vaidmens.
Oho. Aš sužavėtas. Kaip sekėsi?
Išties labai gerai.
Daug geriau, nei tikėjausi.
Ponas Denzingeris manė, kad aš puiki.
Šaunuolė. Labai didžiuojuosi tavimi.
Negaliu patikėti, kad išties pabandžiau.
Na, aktorius paskelbs kitą savaitę.
Aš vaidinau viename spektaklyje aštuntoje klasėje.
Vadinosi „12 įtūžusių vyrų“.
- Aha, regis, mama minėjo. - Tikrai?
Aha, prisiminė, kad buvai pagrindinis veikėjas.
Pagrindinis veikėjas, kuris viską vedė.
O Dorotė irgi tokia.
O tu jaunesnė nei aš, kai vaidinau.
Labai smagu.
Aha. Mes turime daug bendra.
Taip, turime.
Tik dar viena naktis. Tada ji grįš.
Aha, bet turėsime pakalbėt apie globos tvarkaraštį,
o jei taip kas antrą savaitę, aš ne…
Gerai. Palikim tai dabar.
Gerai. Tiesiog kvėpuokime.
Ryte grįšiu į miestą, gerai?
Gerai. Pem čia. Pakalbėsim vėliau.
- Myliu tave. - Ir aš tave.
O kas myli mane?
Aš. Labai. Ačiū, kad vėl atėjai.
Negaliu ateit kaskart, kai Amber pas Filą.
Tik kol priprasiu?
Nemanau, kad ištverčiau dar dešimtmetį.
Manai, ji pasiilgo manęs?
Žinoma.
Išvertė Kristina Čeidaitė