Dorotko. Vyfotím tě, jak čteš výběr herců.
Není to jistý. Já se fakt přihlásila.
Nevidím tam.
Počkat. Už to vidím.
Máš roli!
Panebože.
Počkej, už to taky vidím. Jsem…
Naštvaná jabloň číslo tři?
Těším se.
Mám z té Dorotky radost.
- Gratuluju. - Tobě taky, Amber.
Dostalas roli. Musíš být štěstím bez sebe.
Jo, dostala.
Hraje strom.
Ne ledajaký. Naštvanou jabloň číslo tři.
Budeš skvělá. Skvělý strom.
- Ve stromech se vyzná. - Co?
Nic.
Štve mě, že na nás pořád má to s tím stromem.
Je to vtipný.
Jsi v pohodě?
Není mi dobře.
Asi se omluvím.
PODLE KNIHY OD PAULY DANZIGER
Milý deníčku, povím ti jen toto.
Snila jsem o tom, že já, Amber Brownová,
bych mohla hrát Dorotku.
A brala bych kteroukoli roli,
třeba Glindu, nebo dokonce Strašáka.
Ale naštvaný strom číslo tři?
To bolí.
A nejsem si jistá, že lze své sny potlačit,
ale mám pocit, že musím, pokud to tak bolí, když se nesplní.
Sním o tom, že se k sobě naši vrátí.
Amber!
Amber?
Zlato.
Změřím ti teplotu. Ukaž.
Sedmatřicet. Horečku nemáš.
- Mami? - Ano?
Nejsem ve skutečnosti nemocná.
Jo.
Možná to souvisí s Dorotkou.
A s jejím pejskem.
Jde o mé sny.
Snila jsem o roli Dorotky.
A mám strom.
Stromy jsou super.
Jsou silné a…
A poskytují spoustu věcí… stín a dřevo na nábytek.
A taky na zátop.
Jako fakt? Mluvíš jako Max.
No tak co?
Jak jsem se mohla přihlásit?
Je mi tak trapně.
- Co? - Strašně se stydím.
Počkej, až se to dozví táta.
Táta je na tebe hrdý, ať budeš hrát cokoli.
Ne.
Chtěla jsem roli Dorotky.
Hlavní roli.
Táta hrál osmého porotce. Hlavní roli.
Co? Co hrál?
Přece táta. V osmičce.
Ve 12 rozhněvaných mužích.
Měl hlavní roli. Byl hvězda.
Na to si vzpomínám jen matně.
A já mám naštvanou jabloň číslo tři.
Na kterou nezapomenu nikdy,
- protože jsem na tebe hrdá. - Přestaň.
Ale zlato.
Naučila ses riskovat. Mělas odvahu se přihlásit.
Čelila jsi zklamání
a naučila ses být se sebou spokojená.
Co? Kdo řekl, že jsem spokojená?
- No… - Jsem strom.
Musíš k tomu sama dojít.
Těžko.
Na. To je Justin.
Uvařím tomatovou polévku s grilovaným sýrem. Dobře?
- Fajn. - Tak jo.
- Čau. - Čau.
- Máš tu roli? Hraješ Dorotku? - Ne.
Ale obsazení rolí už mají.
Jo.
Pár dalších holek zahrálo Dorotku taky skvěle.
Nejsem jediná.
Ale všichni máme nějakou roli.
Bezva!
A ty?
Hraju naštvanou jabloň číslo tři.
Nesměj se.
Promiň.
Kdo je Dorotka?
Hádej.
- Stanley? - Ha, ha.
Hannah?
No tak je to Hannah. Nuda.
Tak jí to dopřej a ty si užij naštvaný strom.
Ne, to nejde. Musím to odmítnout.
- To nemůžeš. - Je mi trapně.
Z čeho? Protože jsi šla s kůrou na trh?
Buď pyšná, že se rozvětvuješ dál.
Ach bože.
Rád bych tě viděl jako naštvaný strom.
- Číslo tři. - Číslo tři.
- Chtěla jsem ohromit tátu. - Taky jo.
Jako já v nižší lize.
Trénoval nás táta. Povídej mi o trapasu.
Dal mě na pozici polaře a doufal, že to nezkazím.
Míček jsem chytil, jen když mi spadl za dres, co mi byl velký.
Ještěže jsem ho měl zastrčený.
- Justine! - Musím jít. Neodmítej to. Tak zatím!
Tak zatím.
- Ránko. - Čau.
Můžu trochu salátu?
To je maska, kterou teta Pam testuje pro mou novou knihu.
Ale je to jedlé. Můžeš si dát.
Dobrý. Vezmu si jen plátky okurky.
Ty mám na oči, takže…
- Fajn! - Na… Jo.
Je tu nějaké jídlo k jídlu?
Můžu ti připravit lívance.
- Ne zelené? - Ne.
Fakt?
Hned to bude.
- Díky. - Jo.
Nemůžu najít své větve. Dneska máme zkoušku.
- U tvé bundy v pytli ve skříni na chodbě. - Fajn, díky.
Vzrušující.
Co zkoušky?
Jde to.
Ještě jsem neměla celý kostým. Prý se v něm neposadím.
- Kmen není ohebný. - Jako já v džínách.
- Už to účinkuje. - Skvělé, co?
Mám teď k salátu respekt.
Těším se, až tě uvidím v té hře, Amber.
Tady máš oběd na svůj dlouhý zkouškový den.
Díky, ale s jídlem do divadla nesmíme.
Kvůli myším.
Myší se fakt bojím. Nechci na sobě mít ani drobek.
Smůla, myško. Ambeřin bufet nebude.
- Vidělas? - Jo.
Vidělas to? Zasmála se.
Spíš se pousmála. Jako…
Teď to nemůžu předvést.
- No tak. Byl to smích! - Ano.
- Rozhodně. Viděla jsem to. - Touchdown!
Páni, klídek.
- Čau. - Čau.
- Pojď dál. - Dobře.
Díky, že je to bez právníka.
- Jo. - Vyřešíme to.
Jo.
- Dáš si kávu? Fajn. - Jo.
Stejná trubka.
Opravím to. Dej mi dvě vteřiny.
Potřebuju… Máš nářadí?
No, tašku s nářadím tu pořád máš.
Ale, můžu zavolat instalatérovi.
- Max se na to podívá… - Ne. Udělám to.
Nevadí ti to?
Ne. V pohodě.
- Přinesu to. - Dobře.
Ahoj, zlato! Jsem doma!
V domě. U tebe v domě.
Sarah!
Ahoj. Jsem Phil.
Ahoj. Těší mě. Max.
Sarah o tobě ví?
Ne. Vloupal jsem se sem.
Vtipné.
Ahoj.
- Jdu na ten kohoutek. - Fajn. To…
Proč jsi nejdřív nezavolal?
Odřekl mi klient. Chtěl jsem tě překvapit a vzít tě na oběd.
Najala sis exmanžela na instalatérské práce?
Je tu kvůli Ambeřině rodičovskému plánu.
Dobře. Taky bych to spravil.
Omotals ty trubky izolačkou.
- Ale už to nekape. - Fajn.
Tak mu běž pomoct.
- Ne. - Proč ne?
Nejdu. Bude se mi posmívat kvůli té izolačce.
- Běž mu pomoct. - Pšt. Fajn, no jo.
- Půjdu… - Fakt?
- …nahoru. - Děkuju.
Můžu pomoct?
Klidně to tu převezmu, ať si můžete promluvit.
Ne, to nic. Nech to na mně.
Kdo to sakra oblepil izolačkou?
Sarah.
- To je ale dílo. - Jo.
- Podáš mi… - Tak co?
Maxi, klíč na umyvadla?
Jo!
Nejspíš je to…
- jeden z nich. - Tenhle.
Jo.
Můžeš podržet kohoutek?
- Chvilku bude uvolněný. - Jo.
- Promiň. - Ne, to je…
Ukaž. Vezmu to.
Tohle nedám.
Co? Co jsem udělal? Je něco špatně?
Ne, bude to chtít profesionála.
Jen ten kohoutek utáhnu.
- Nepomůžeš mu? - Držím to.
Nezajdeme někam na kávu? Popovídat si o Ambeřině plánu…
Ne. Víte co? Já už půjdu.
Ať si tu spolu můžete promluvit.
Možná tu zůstaň. Máš si brát mou ženu.
- Bývalou. - No jo!
- Já ti to chtěla říct. - Buď v klidu,
ani mi neřekla, že se vracíš do Států.
- Maxi! Řekla jsem ti to. - Ví o tom zasnoubení Amber?
- Já… - Měla to nejdřív říct tobě.
- Maxi. - Jak to má být.
Souhlasím.
Zdá se mi to?
Pak si táta všiml toho prstenu a zbledl.
Co bylo pak?
- Pak to bylo divný. - Ne asi.
Chtějí přijít na to představení. Teta Pam, Max, táta a máma.
A moje máma.
Jo.
Ještě máme hodně práce.
Jo.
- Nechceš Maxovu masku? - Jo!
Tak jo.
Jak se to nanáší?
Rukama?
Fajn.
Úplně mi vynikly oči.
Připadám si hezčí, pokud je to ještě možný.
- Nemáš čipsy? - Jo, asi jo.
KUKUŘIČNÉ
Holky!
Jo, pořád tady malujeme!
Teta Pam ti přiveze polštáře!
Dobře.
Na obličej ne. To je kvůli selfie nebo co?
- Může to být jedovaté. - Neboj.
Je to jedlý.
Proboha. Co to je?
Avokádová maska.
A dip.
- Musím to vzít. - Neříkej.
Syn domácího přiveze filtry do klimatizace.
Myslel si, že máme na obličeji barvu.
Má se to smýt, až začneš cítit pnutí.
- Je to dobrý. Osvěžující. - Jo.
Amber? Brandi?
Jsme ze Zarnaru. Chceme tu studovat vaši planetu.
Zaveď nás za svým vůdcem.
Tenhle hlas nedám, ale umím tohle!
PREMIÉRA ŠKOLNÍ PŘEDSTAVENÍ
Nesmím se dotýkat jeho stěn, zahřívají se. Tak se musím držet za ním.
Super.
To je jak z naší lodi.
Rozhodně!
Bravo.
Bravo!
Ahoj. Vzrušující.
- Víš… - Čau.
- Ano. - A je tu její jméno.
Vystoupí po pauze.
Promiň, Amber.
Asi hledá Phila.
Nastoupíte hned po přestávce, ano?
Tady se seřadíme. Běžte se připravit.
Měla jsem s tím skončit už na začátku.
Je to ztráta času.
Není divu, že tu táta není. Nejspíš je mu trapně.
Ahoj.
Ahoj. Jak se jmenuješ?
Paula.
Těší mě, Paulo.
Jsem Amber alias „naštvaná jabloň číslo tři“.
Musí být super být stromem.
Musí být super být…
„Pauzařkou.“
Jsi nervózní?
Asi jo.
Chce to jen trochu odvahy.
Jo.
Hezký motýlek.
Díky.
Jsem na tebe hrdá.
Pěkný!
Jdu na to.
Do toho, Paulo!
PŘESTÁVKA
To bylo skvělý.
Myslíš? Byla jsem nervózní.
Nebylo to poznat.
- Super. Fajn pocit. - Přej mi štěstí.
Štěstí!
Do toho, naštvaný strome číslo tři.
To je ona? Druhá zleva?
Ne.
Ale ne, kde je? Kde je?
Pardon. Omluvte mě. Já…
Já… Pardon.
Ach bože!
- Je v pohodě? - Co je?
- Myš! - Co? Kde?
Plyš?
- Co? - Plyš?
Myš!
Padám!
Ale ne.
- Dobrý. - Jo.
- Dobrý. - Taky.
Asi jsem si zlomil větev.
MYŠ
Jo!
Předveď jim to.
Díky, Paulo!
Překlad titulků: Petra Kabeláčová