בואי, דורותי.
אצלם אותך קוראת את הליהוק.
זה לא בטוח. אני לא מאמינה שניגשתי לאודישן.
אני לא רואה.
רגע. עכשיו אני רואה.
קיבלת תפקיד!
אלוהים...
לא, רגע. אני יכולה לראות. אני...
עץ תפוח כועס מספר שלוש?
אני כל כך מתרגשת.
אני כל כך שמחה לגלם את דורותי.
ברכותיי, האנה. -גם לך, אמבר.
קיבלת תפקיד. את בטח נרגשת מאוד.
בטח שהיא קיבלה.
היא עץ.
לא סתם עץ. עץ תפוח כועס מספר שלוש.
את תהיי מעולה. עץ מעולה.
טוב, היא עשתה תחקיר. -מה?
כלום.
מרגיז אותי שהיא עדיין יכולה לאיים עלינו בעניין העץ.
זה דווקא מצחיק.
את בסדר?
אני לא מרגישה טוב.
אני חושבת שאבקש שישחררו אותי.
"אמבר בראון"
- על פי ספרה של פולה דנציגר -
יומני היקר, אני מספרת את זה רק לך.
הרשיתי לעצמי לחלום שאני, אמבר בראון,
יכולה לקבל את תפקיד דורותי.
והייתי חיה בשלום עם כל תפקיד אחר,
כמו גלינדה, או אפילו הדחליל.
אבל עץ כועס מספר שלוש?
זה כואב.
ואני לא יודעת אם אפשר לכבות את החלומות שלנו,
אבל אני חושבת שאני צריכה, אם זה כואב כל כך כשהם לא מתגשמים.
אני חולמת שהוריי יחזרו להיות ביחד.
אמבר!
אמבר?
חמודה.
היי. אני צריכה למדוד לך חום. בואי.
שלושים ושבע. אין לך חום.
אימא? -כן?
אני לא חושבת שאני באמת חולה.
כן.
אולי זה קשור לדורותי.
וגם לכלבלב שלה.
זה בגלל החלומות שלי.
חלמתי להיות דורותי.
אבל אני עץ.
עצים הם נהדרים.
הם חזקים כל כך, והם...
הם נותנים המון דברים, כמו... כמו צל ורהיטים.
וגם עצי הסקה.
באמת, אימא? את נשמעת כמו מקס.
זה לא דבר נורא כל כך.
אני לא מאמינה שנבחנתי בכלל.
זה מביך כל כך.
מה? -אני כל כך מתביישת.
חכי שאבא ישמע על זה.
אמבר בראון,
אבא שלך גאה בך, בכל תפקיד שתשחקי.
לא.
נבחנתי לתפקיד דורותי.
התפקיד הראשי.
אבא היה מושבע מספר שמונה. זה תפקיד ראשי.
מה? מה הוא היה?
אבא, זוכרת? בכיתה ח'?
הוא היה מושבע מספר שמונה ב"12 המושבעים".
הוא היה בתפקיד הראשי. כוכב.
אני זוכרת את זה במעורפל.
ואני עץ תפוח כועס מספר שלוש.
ואת זה לא אשכח לעולם,
כי אני גאה בך כל כך. -אל תתחילי עם זה.
חמודה, לא, באמת.
למדת לקחת סיכון.
היית אמיצה וניגשת לאודישן.
התמודדת עם אכזבה ואז...
ואז למדת להרגיש טוב עם ההישג.
להרגיש טוב? מי אמר שאני מרגישה טוב?
טוב... -עם תפקיד של עץ.
את צריכה להחליט להרגיש טוב עם זה.
לא נראה לי.
דברי עם ג'סטין.
אני אלך להכין לנו מרק עגבניות וטוסט גבינה. מתאים?
בסדר. -טוב.
היי. -היי.
קיבלת את התפקיד? דורותי? -לא.
אבל התקשרו אלייך שתבדקי את הליהוק?
כן.
גיליתי שעוד כמה בנות שנבחנו לדורותי היו מעולות.
אז אני לא היחידה.
כולנו קיבלנו תפקידים.
מעולה!
בכל זאת קיבלת תפקיד?
אני עץ תפוח כועס מספר שלוש.
אל תצחק.
סליחה.
מי דורותי?
תנחש.
סטנלי? -חה-חה.
האנה?
טוב, אז זו האנה. איזה שעמום.
שהיא תהיה מרוצה מעצמה, ולך יהיה כיף גדול בתור עץ כועס.
לא, אני לא יכולה. אני חייבת לפרוש.
אסור לך לפרוש. -זה מביך אותי.
מה מביך? שעלית על עץ גבוה וניגשת לאודישן?
תהיה גאה שהעזת להסתעף.
שיהיה.
הלוואי שיכולתי לבוא לראות אותך כעץ כועס.
מספר שלוש. -מספר שלוש.
רציתי להרשים את אבא. -ותרשימי אותו.
כמוני, כשנבחנתי לקבוצת הבייסבול.
ואבא שלי היה המאמן. מה יותר מביך מזה.
הוא הציב אותי בקצה המגרש, בתקווה שאף כדור תועה לא יתקרב.
הפעם היחידה שתפסתי כדור
הייתה כשהוא נפל לתוך החולצה הענקית שלבשתי.
מזל שהכנסתי אותה למכנסיים.
ג'סטין, בוא.
צריך ללכת. אל תפרשי. להתר-ביי.
להתר-ביי.
בוקר טוב. -היי.
אפשר לקבל מהסלט הזה?
זו מסכת פנים שדודה פאם מנסה על עצמה בשביל הספר החדש שלי.
אבל היא אכילה. כן, תוכלי לקבל.
זה בסדר. אסתפק בפרוסות המלפפון.
הן בשביל טיפולי העיניים שלי...
בסדר! -כן...
משהו מהאוכל הזה הוא למאכל?
אני יכול להכין לך פנקייקס.
לא ירוקים? -כן.
באמת?
הפנקייקס בדרך.
בסדר. תודה. -בכיף.
אימא, אני לא מוצאת את הענפים שלי, ויש היום חזרה כללית.
ארון המסדרון, שקית פס-סגור, מחוברים בסיכות למעיל הג'ינס.
בסדר, תודה.
נו, זה מרגש.
איך מתקדמות החזרות?
בסדר, נראה לי.
עוד לא לבשתי את תלבושת העץ המלאה.
כשאלבש אותה, לא אוכל לשבת.
קליפת העץ לא מתכופפת. -ככה אני מרגישה בג'ינס.
אני חושבת שזה כבר עובד. -זה נהדר, נכון?
כן, עכשיו יש לי יותר כבוד לסלטים.
אני אשמח לראות אותך בהצגה, אמבר.
אמבר, הכנתי לך ארוחת צהריים ליום החזרות הארוך.
תודה, אבל אסור להכניס אוכל לתיאטרון.
יש בעיה של עכברים.
אני כל כך פוחדת מעכברים.
אני לא רוצה שייכנס איתי אפילו פירור.
סליחה, עכברים. אין מזנון אמבר היום.
ראית את זה? -ראיתי.
ראית את זה? זה היה צחוק.
נשמע יותר כמו חיוך. זה היה כזה...
אני לא יכולה להדגים כי אסור לי להזיז את הפנים.
בחייכן. זה היה צחוק. -כן, זה צחוק.
זה היה חד-משמעית צחוק. אני ראיתי. -ניצחון!
וואו, תרגיע.
היי. -היי.
תיכנס. -בסדר.
אני מודה לך שוויתרת על עורך הדין.
כן. -בואי נמצא פתרון.
כן.
רוצה קפה? -כן. כן.
כן. אותו צינור.
אני יכול לתקן את זה בשתי שניות.
אצטרך רק... יש לך ארגז כלים?
כן... ארגז הכלים שלך עדיין כאן.
אבל אני יכולה להתקשר למישהו, לשרברב,
או שמקס יעיף מבט, או... -לא, לא, לא. אני יכול לתקן.
בטוח שלא אכפת לך?
מאה אחוז. זה בסדר.
אביא אותו. -בסדר.
- אצטדיון ריגלי ביתם של "שיקגו קאבס" -
היי, מותק! הגעתי הביתה!
לבית. לבית שלך.
שרה!
היי. אני פיל.
היי. נעים מאוד. מקס.
שרה יודעת שאתה כאן?
לא. פרצתי את הדלת.
זה... מצחיק.
היי.
אלך לתקן את הברז. -טוב. זה...
למה לא התקשרת קודם?
התבטל לי תור.
חשבתי להפתיע ולהזמין אותך לצהריים.
לא ידעתי ששכרת את בעלך לשעבר לתקן את הצנרת.
לא. הוא בא לדבר על הסדר המשמורת של אמבר.
אה, בסדר. אני יכול לטפל בצנרת.
אתה שמת מטר נייר דבק על הצינור.
זה עצר את הנזילה, לא? -בסדר.
אז אולי תעלה לעזור לו?
לא. -למה?
אני לא עולה לשם. הוא... ילעג לנייר הדבק שלי.
אולי פשוט תעלה לעזור? -בסדר, אני עולה.
אני אעלה... -תעלה?
לשם. -תודה רבה לך.
אפשר לעזור?
אני יכול להחליף אותך
ואתה ושרה תוכלו לשבת לדבר.
לא, זו לא בעיה. אני אטפל בזה.
מי שם כאן את כל נייר הדבק הזה?
שרה.
איזה בלגן. -נכון?
תוכל להביא לי... -איך הולך?
מקס, תוכל להביא מפתח צינורות?
כן.
אני חושב שזה כנראה...
זה בטח אחד מאלה. -זה.
כן.
מקס, תוכל להחזיק את הברז?
הוא יהיה רופף לרגע. -כן.
סליחה. סליחה. -לא, זה...
הנה. תן לי... אני אקח את זה.
אני לא יכול להתמודד עם זה.
מה? מה עשיתי? עשיתי משהו?
לא. עדיף שתזמינו איש מקצוע.
אני רק אהדק את הברז.
אתה מתכוון לעזור? -לא יודע, אני מחזיק.
אתה רוצה לצאת לקפה,
לדבר על לוח הזמנים של אמבר, או...
לא. יודעים מה? אני אלך.
עדיף שתעשו את הפגישה שלכם כאן.
אולי ניפגש שלושתנו,
כיוון שאתה עומד להתחתן עם אשתי.
לשעבר. -לא משנה.
פיל, אני מצטערת.
רציתי לספר לך בעצמי. -אם זה מנחם,
שרה לא סיפרה לי שאתה חוזר לארה"ב. אז...
מקס! אני כן סיפרתי לך.
אמבר יודעת שאתם מאורסים?
אמרתי... -אני אמרת לשרה שתספר לך קודם.
מקס. -כמו שאמור להיות.
אני מסכים.
אני ערה?
ואז אבא שלי ראה את טבעת האירוסים והוא התבאס.
ומה קרה אז?
ואז מבוכה כללית. -אני בטוחה.
וכולם מתכננים לבוא להצגה שלי.
דודה פאם, מקס, אבא ואימא.
ואימא שלי.
כן.
יש לנו עוד המון עבודת צביעה.
כן.
רוצה לנסות את מסכת הפנים של מקס? -כן!
בסדר.
איך מורחים את זה על הפנים?
בידיים?
למה לא.
וואו, הירוק מבליט לי את העיניים.
אני מרגיש יפה יותר, אם זה אפשרי בכלל.
יש לך צ'יפס? -אני חושבת שכן.
- צ'יפס תירס -
בנות?
כן, אבא, אנחנו עדיין צובעות כאן.
דודה פאם תביא כמה מהכריות שלך, אמבר.
טוב.
אל תמרחו את הצבע על העור.
בשביל מה זה? לצילום סלפי או משהו?
אולי זה רעיל.
זה בסדר, אבא.
זה אכיל.
אוי, באמת. מה זה?
זו מסכת אבוקדו.
ומטבל אבוקדו.
אני צריך לענות. -הלם.
הבן של בעל הבית יביא מסננים למזגן.
הוא היה בטוח שזה צבע.
שצבענו את הפנים שלנו.
מקס אמר לשטוף את המסכה כשהעור מתכווץ.
זה דווקא נעים. מרענן. -כן.
אמבר? בראנדי?
אנחנו מזרנאר. באנו לחקור את הכוכב שלכם.
קח אותנו למנהיג שלך.
אני לא יודע לעשות קול כזה, אבל אני יכול לעשות ככה.
- ערב הבכורה הפקת בית הספר -
אי אפשר לגעת בדפנות כי הן מתחממות מדי.
אז צריך לסובב רק מהמסגרת.
זה מגניב.
נראה כמו משהו מהחללית שלנו.
לגמרי.
בראבו.
בראבו! בראבו!
היי. כמה מרגש.
ידעתם על... -היי.
כן. -כן, והשם שלה מופיע כאן.
נדמה לי שהיא אחרי ההפסקה.
אני מצטער, אמבר.
נראה לי שהיא מחפשת את פיל.
אתם עולים מיד אחרי ההפסקה, טוב?
נחכה בשורה כאן. לכו להתכונן. קדימה.
הייתי צריכה לפרוש כשקיבלתי תפקיד של עץ.
זה בזבוז זמן.
לא פלא שאבא לא בא. הוא בטח מתבייש.
היי.
היי. מה שמך?
פולה.
נעים מאוד, פולה.
אני אמבר. המכונה "עץ תפוח כועס מספר שלוש".
בטח מגניב להיות עץ.
בטח מגניב להיות...
"נערת ההפסקה".
את בלחץ?
נראה לי שכן.
את רק צריכה רק קצת אומץ.
כן.
יופי של עניבת פרפר.
תודה.
אני גאה בך כל כך.
כמה חמוד.
עכשיו תורי.
קדימה, פולה!
- הפסקה -
זה היה מעולה.
את חושבת? הייתי בלחץ.
לא ראו עלייך.
מעולה. זו הרגשה טובה.
אחלי לי הצלחה.
הצלחה!
לכי תראי להם, עץ כועס מספר שלוש.
זו היא, השנייה משמאל?
לא, לא, לא.
אוי, לא. איפה הוא? איפה הוא?
סלחו לי. סליחה. אני...
אני רק... סליחה.
אוי, אלוהים!
היא בסדר? -מה קורה?
עכבר! עכבר, עכבר! -מה? איפה?
מדבר?
מה? -מדבר?
עכבר!
עץ נופל!
אוי, לא.
אני בסדר. -בסדר גמור.
כאן הכול טוב. -אני בסדר.
אני בסדר, אבל אולי נשבר לי ענף.
- עכבר -
כן!
תמשיכי את, פולה.
תודה, פולה!
תרגום: גלית אקסלרד