Hej, dagbog. Stor nyhed.
Jeg, Amber Brown, deltager officielt i Park Ridge-skolens efterårsbal.
Tre ting: Jeg har aldrig været til en skolefest.
Hvad nu, hvis ingen vil danse med mig?
Og er det okay at danse alene?
Og en anden nyhed! Jeg, Brandi med i, uden ny kjole, skal også med til festen.
Det er første gang, og det er okay at danse alene.
- Må jeg låne en kjole? - Ja, men jeg har ikke så mange.
Uh! Hvilken farve?
- Lyserød. - Okay.
- Må jeg låne en af dine kjoler? - Ja. Hvilken form?
- Form? - Jeg køber efter form.
Jeg har en lige, en poset, en med sving og en klokkeformet.
Med sving.
Den her er super at danse i. Den svinger helt perfekt.
- Wow, du har din egen dansestil. - Lært af Vredt Træ nummer 3.
Min mor... har fået en tid til mig på tirsdag hos Øreflipflop!
Hvad? Må du få hul i ørerne for din mor?
Jeg kan forsøge ikke at glæde mig, hvis det hjælper.
Nej, vær bare glad.
Jeg er som en filmstjerne, for jeg får øreringe!
Ikke så glad.
- Brandi! - Brandi med i og øreringe!
Kig herover, Brandi med i! Smil!
Brandi!
- Filmstjerneøreringe. - Gid min mor ville sige ja.
- Spørg igen. - Det gør jeg. "Ikke før du bliver 13."
Har du optrådt...
...ekstraordinært skuffet?
Ja, det tror jeg da.
- Har du tryglet? Surmulet? - Ja. Ja.
Sagt "Alle har det"?
- Dem brugte jeg. - De virkede på din mor.
Ja, men jeg ser også mange film. Jeg er en god skuespiller.
- Må jeg prøve med et bælte? - Ja, okay, hvis du vil.
Det kan man godt. Hvis jeg får store nok øreringe.
Få din mor til at overtale min mor, så jeg kan få det før festen.
Ja, jeg spørger hende.
Men ikke i dag. Mandag er stemmehviledag. Mor taler ikke en mandag om måneden.
- Laver du sjov? - Nej, det passer.
Det er måske lidt underligt. Og rart.
Meget rart. Jeg elsker mandage.
Hvordan får jeg hul i ørerne før festen?
- Moster Pam! - Du skræmte mig.
Sådan må kaffe føles.
SOS MOSTER PAM
- Moster Pam kan overtale min mor. - Ja, hun er god.
Lige til en Oscar.
Du har volleyball onsdag.
Og festen på fredag. Med øreringe.
Det hørte jeg godt. Og nej.
- Må jeg holde op til volleyball? - Nej, du skal møde nogle mennesker.
Jeg kender dem jo i forvejen.
Hannah, Shawntay, Alima osv. Alle højere end mig og kan smashe.
Inviter dem med hjem.
- Glem det! - Venner er vigtige.
Jeg har venner, mor. Justin og Brandi.
Ja, og vi elsker dem.
- Du har matematikhjælp 15.30 torsdag. - Og festen på fredag.
- Må jeg droppe matematikhjælp? - Nej.
Matematik 15.30, og så spiser vi med Max.
Jeg kører dig hen til din far efter festen fredag.
Egentlig skulle du være hos din far,
men jeg har meldt os til morgenmad i kirken på søndag.
Så du må hellere blive her.
- Må jeg få en dag? - En dag? Til hvad?
Til at vælge, hvad jeg gerne vil.
- Jeg vil ikke servere morgenmad. - Det bliver da sjovt.
- Det er en god måde at møde... - Stop.
- Godmorgen, solstråle. - Godmorgen.
Solstråler, jer begge to.
Her er din kjole. Jeg tog den ikke på. Den var alt for stor.
SAVNER DIG. FAR
- Du får en mindre næste gang. - Godmorgen, Pam.
- Godmorgen, Max. - Pam.
Max.
Er I blevet gift og bor sammen,
- og jeg missede brylluppet? - Pam!
Han er her jo hele tiden, Sarah. Hver eneste dag.
Jeg føler mig så velkommen.
Amber, fordi det er din første skolefest, har jeg en lille gave til dig.
Øreringe! Jeg elsker dem!
Pam, du ved godt, Amber ikke har hul i ørerne.
Så må hun jo få det.
Tak, men aftalen er ingen makeup og øreringe, før hun er teenager.
Du er naturligt smuk som din mor.
- Du behøver ingenting. - Sandt.
Hvem holder du med?
- Ikke mig. - Dig, Amber Brown. Altid dig.
Du behøver ikke makeup og øreringe, men du vil gerne.
Og dit lipgloss-smil vil se strålende ud flankeret af guld.
Må jeg ikke nok, mor? Lipgloss og hul i ørerne.
Et ufint baghold.
Sarah, piger får hul i ørerne, går med makeup, er på sociale medier
- og får tatoveringer. - Hvad? Tatoveringer?
- Jeg har en. - Klart.
Hvorfor taler vi om det? Stop.
Amber er kunstner, og tatoveringer kan være stor kunst.
- Nej, det var ikke det. - Jeg hjælper ikke.
Jeg mener bare, at alt taget i betragtning
skal du være glad for, at Amber kun vil have...
Hul i ørerne, mor. Ikke andet.
- Nogle babyer har hul i ørerne. - Ja!
Jeg kender en på tre måneder med diamantøreringe.
- Jeg har hul i ørerne. - Klart.
- Det er stadig et nej. - Mor.
- En tatovering så? - Drop det, Pam!
Kom nu, mor. Jeg er gammel nok til at barbere ben.
Jeg barberer ben.
- Jeg er amatørcykelrytter. - Okay.
Hvis Justin var her, ville han også få hul i ørerne.
Men han er her ikke. Så jeg er alene, uden en bedste ven.
Nu er det min første skolefest, så timingen er helt perfekt.
Jeg har en grund, et behov,
en ret til at bære disse flotte øreringe fra moster Pam.
Du er en fremragende kunstner, men advokat ville
- også være en mulighed. - Nej. Ingen hul i ørerne, før du er 13.
Hvis din mor ikke er nævning. Jeg stiller nødderne herover.
Hvad så, hvis jeg spørger far, og han siger ja?
Desværre, han sagde nej. Han er enig med mig.
Beklager, skat.
Jeg, Amber Brown, ejer disse ører.
Det er mine ører.
Nogenlunde det eneste i mit liv jeg har kontrol over lige nu.
Mine forældre deler mig, frem og tilbage, alt er skemalagt.
Må jeg bestemme over mine ører?
AMBER HAR RETTIGHEDER!
MATEMATIKHJÆLP GÅR IKKE OP!
JA TIL ØRERINGE!
Hej.
- Hej. - Hej. Har vi møde nu?
Ja, klokken er 18 nul dut.
Vil du se min kjole?
Den er fin.
Godt, jeg ikke er der.
Jeg sveder bare ved tanken om en fest og at skulle byde nogen op.
Jeg vil gerne danse.
Tak, men jeg ville ikke turde spørge dig. Eller nogen anden.
- Jeg vil godt spørge dig. - Fedt. Det er fedt.
Du skulle se ham danse først.
Mødet begynder officielt klokken 18.01.
"Hvordan kan Amber og Brandi se seje ud til skolefesten?"
Vi indleder hermed mødet. Nogen forslag?
- Hængeøreringe? - Seriøst? Det skal jeg have på.
Min mor har købt et par til mig. Små drømmefangere. Vildt seje.
Jeg kommer med nøgne ører.
Okay, det ord gør mig rød i hovedet. Mine kinder brænder.
Godt, vi går videre.
- Jeg har aldrig været til fest. - Jeg har været til bryllup.
Pyt med, hvad vi gør. Det er spændende. Vi skal til fest.
Jeg er så spændt. Det er så spændende! En fest! Vi skal til en rigtig fest.
- Ja. - Brandi.
Du er personudgaven af mine følelser.
Nå nej, du er her jo ikke. Undskyld, Justin.
Ja. Undskyld, Justin. Gid du var her.
Ja.
Men jeg er lettet.
Vi sender dig nogle billeder. Hold telefonen tændt.
- Far-vi ses. - Far-vi ses.
- Hvad skal du? - Over til Brandi.
- Tøm opvaskemaskinen først. - Jeg gør det bagefter.
Du skulle gøre det i morges.
- Og du glemte vasketøjet. - Nej, jeg...
Undskyld?
Før du går, skal du tømme opvaskemaskinen.
Må jeg bestemme noget selv i mit liv?
Du er 11. Og ja, du bestemmer mange ting.
Din opførsel lige nu er dit valg. Og det er ikke okay at opføre sig sådan.
Jeg bad dig bare tømme opvaskemaskinen.
Ja, og ikke få hul i ørerne, spille volleyball,
servere pandekager, lære matematik og få venner!
Det lå vist og ulmede.
Pas på, du ikke smadrer noget.
Du kan være så kontrollerende.
Hvad? Mener du mig?
- Nej. - Nej?
Jo. Måske.
Hvad sker der med dig?
Brandi får hul i ørerne, men ikke mig.
Jeg vil bare over til Brandi.
Færdig. Må jeg gå nu?
- Ja, du må. - Tak.
Hej...
- Er alt okay? - Ja.
Jeg hader, når hun ikke kan lide mig.
Man skal elske sine børn nok til,
at de virkelig hader en, ved at sætte grænser.
Det er ikke så nemt.
- Handler det stadig om øreringene? - Ja, og alt det andet, som jeg,
hendes kontrollerende, strenge og ikke seje mor gør.
Har hun sagt det til dig?
Det, hun sagde, generer mig ikke. Det er hendes opførsel.
Jeg kunne høre hendes tanker meget højere. Og hun kan ikke holde mig ud.
Hun kan ikke holde mig ud lige nu. Det gør ondt.
Det skal du ikke falde for. Rolig nu.
- Hvad? - Jeg gjorde det samme med min mor.
- Min søster var værre på Ambers alder. - Og hvad gjorde din mor?
Hun var meget blød. Hun gav efter. Hver eneste gang.
- Og så kunne du bedre lide hende? - Ja, helt sikkert.
- Jeg forstår ikke helt, hvad du siger. - Jeg siger,
at det fik mig til at elske min mor mere, men ikke mig selv.
Jeg tror, det er vigtigt at lade et barn hade en indimellem,
så det i det lange løb kan elske sig selv.
- Så ingen huller i ørerne? - Nej, hold fast.
- Fordi jeg elsker hende. - Ja.
Og hun hader mig.
Sådan skal det være.
Min mor gør det samme. Hun laver altid lister.
"Træk vejret. Hør musik. Dans, som om ingen ser det."
Lidt anderledes end min mors lister.
Den her kat er vildt sød.
- Hvad mon de bygger? - Jeg håber, det er et indkøbscenter.
Måske to sten mere?
- Hvorfor har du ikke pakket ud? - Min mor siger, jeg udskyder alting.
- Hvad betyder det? - Det fortæller jeg senere. Hjælp mig lige.
Jeg gider ikke mere. Det er enten ting, jeg skal gøre eller kan gøre.
- Det kaldes en mor-liste. - Jeg trænger til en Amber-liste.
Hvorfor laver du en sti?
For at besøge træet. Her bliver mudret i regnvejr. Jeg ødelægger mine sko.
- Besøger du træet? - Ja, derfor hænger stolene her.
Sæt dig ned. Slap af. Træk vejret. Besøg træet.
Det er rart at besøge træet.
Jeg elsker de her stole, men de gør mig lidt køresyg.
- Må jeg sidde på kassen? - Jeg har tømt...
Åh nej! Slog du dig?
- Besked fra min mor. - Hvad skriver hun?
Jeg er jo lige gået.
"Glem ikke matematikhjælpen. Og ryd op på dit værelse."
Jeg er så træt af kontrol.
Hørte hun mig ikke? Jeg har lige sagt det til hende.
Hvad nu, hvis jeg ikke hørte hende?
Eller ikke lyttede, ligesom hende.
Det må du jo finde ud af.
- Skal jeg ikke høre min mor? - Nemlig. Gå med hovedtelefoner på.
Skru op for TV'et. Det gør min far, når min mor taler.
Nej, vent. Hvad nu... Hvad nu, hvis jeg ikke hørte efter?
Om hvad?
Om at få hul i ørerne.
Decimalen skal stå rigtigt.
Okay...
- Har du en datter? - Hvis du lægger 142,000 til...
Ja, det har jeg. Samantha på otte.
- Har hun hul i ørerne? - Amber!
Siden hun var lille.
- Kan du sige det lidt højere? - Jeg hørte det godt.
Hallo? Ja.
Hej, Lucy. Hvordan går det med at omdanne hallen til diskotek?
Ja. Ja, vi kan godt holde opsyn til festen.
Hvad?
Skriv os begge to på. Sarah Brown og Max Dayton.
Nej, ikke Max. Far.
Okay, vi er næsten færdige.
Det er den sidste. Koncentrer dig om problemet.
Det gør jeg jo.
Jeg måtte bare ringe. Jeg fik bane 10 i Zero Gravity Infinitum.
Hvor er det flot.
- Hvad laver du? - Bliver voksen.
Hvad?
- Ja. - Vi er 11 år.
Netop. Vi er ikke børn mere.
Jeg føler mig som et.
Men du har vist penge nok til en bil. Er det fra jul og fødselsdag?
- Plus hundepasserløn. - Det må have været store hunde.
- Her. - Tak, Brandi.
Tillykke med banen. Far-vi ses.
- Far-vi ses. - Hej, Justin. Far-vi ses, Justin.
ØREFLIPFLOP
Tekster af: Lisa Kristensen Villeneuve