Čau, dienasgrāmata! Jaunumi.
Es, Ambera Brauna, oficiāli došos
uz Pārkridžas pamatskolas rudens dejām.
Trīs lietas. Pirmā: es nekad neesmu bijusi dejās.
Otrā: ja nu mani neviens neuzlūgs?
Trešā: vai ir normāli dejot vienai?
Un citas ziņas, es,
Brendija ar "e", bez jaunas kleitas, arī došos uz dejām.
Nekad neesmu bijusi dejās. Bet zinu, ka ir normāli dejot vienai.
Varu aizņemties kleitu?
Protams. Man ir tikai dažas.
Kādā krāsā?
- Rozā. - Labi.
Varu aizņemties kleitu no tevis?
Protams. Kādas formas?
Formas?
Jā. Es pērku formas.
Man ir taisna kleita, balonkleita, virpuļkleita, zvanveida kleita.
Virpuļkleitu.
Šī kleita ir lieliska dejošanai.
Tā lieliski griežas!
Radīji pati savu dejas stilu.
Es to iemācījos no Trešā dusmīgā koka.
Mamma... pierakstījusi mani uz otrdienu salonā "Ausu brīnumi".
Ko? Mamma tev ļaus caurdurt ausis?
Es varu par to nepriecāties, ja tas tev liks justies labāk.
Nē. Viss kārtībā. Priecājies.
Esmu kā filmu zvaigzne, jo nēsāju auskarus!
Nepriecājies tik ļoti.
Brendij!
Brendija ar "e" un auskariem! Brendij!
Šeit! Brendija ar "e" un auskariem!
- Smaidi, Brendij! - Auskari!
- Brendij! - Brendij!
Filmu zvaigznes auskari.
Kaut mana mamma arī piekristu.
- Turpini jautāt. - Es jau tā daru.
Un katru reizi viņa saka: "Ne pirms 13 gadu vecuma."
Esi izrādījusi
ticamu vilšanās ainu?
Jā, laikam.
- Tu lūdzies? - Jā.
- Uzmeti lūpu? - Jā.
Teici: "Visiem tie ir"?
- Es arī izmantoju to pašu. - Ar tavu mammu nostrādāja.
Jā. Es skatos daudz filmu.
Es labi tēloju.
- Varu pielaikot jostu šai kleitai? - Es tā nevilktu, bet uz priekšu.
Varētu būt labi, ar pietiekami lieliem auskari.
Pajautā savai mammai, lai pierunā manu mammu atļaut man
caurdurt ausis pirms dejām!
Protams, varu pajautāt.
Bet ne šodien. Šodien ir pirmdiena. Balss atpūtināšanas diena.
Vienu pirmdienu mēnesī mamma nerunā.
Tas ir joks?
Nē. Pa īstam.
Laikam diezgan smieklīgi. Un jauki.
Tiešām jauki.
Man patīk pirmdienas.
Kā lai caurduru ausis pirms dejām?
Pemas tante!
Tu mani nobiedēji.
Tāda sajūta droši vien ir, dzerot kafiju.
SOS PEMAS TANTE
- Pemas tante var pierunāt mammu. - Jā. Pemas tante ir labā.
Būtu pelnījusi Kinoakadēmijas balvu.
PĒC POLAS DANZIGERAS GRĀMATAS
Tev trešdien ir volejbols.
Un dejas piektdien. Ar auskariem.
Es dzirdēju. Un nē.
Varu pārtraukt spēlēt volejbolu?
Nē, tas ir lielisks veids, kā satikt cilvēkus, sadraudzēties.
Es jau pazīstu visus cilvēkus, mamm.
Hannu, Šonteju, Elimu un tā tālāk. Garākas par mani, var iesist bumbu tīklā.
Uzaicini viņas kādreiz ciemos.
- Ko vēl ne! - Ko? Draugi ir svarīgi.
Man ir mani draugi, mamm. Džastins un Brendija.
Jā. Un mēs viņus mīlam.
Ceturtdien 15.30 tev ir matemātikas privātstunda.
Un dejas piektdien!
Man jau iet labāk matemātikā. Varam pārtraukt privātstundas?
Nē! Tā ka
ceturtdien privātstunda matemātikā 15.30, pēc tam vakariņas ar Maksu.
Aizvedīšu tevi pie tēta
pēc dejām piektdien.
Vispār nedēļas nogalē tev bija jābūt pie tēta,
bet es mūs pierakstīju uz pankūku brokastīm
Svētās Juliānas baznīcā svētdien.
Tāpēc būtu labāk, ja tu paliktu šeit.
Man var būt viena diena?
Diena? Kam? Ko tu domā?
Lai izvēlētos, ko es gribu darīt.
Es negribu strādāt pankūku brokastīs.
Kāpēc ne? Tas būs jautri.
- Un labs veids, lai sadrau... - Nemaz nesaki to.
Labrīt, saulīt!
Labrīt.
Stariņi. Saulstariņi, jūs abas.
Tava kleita.
Neuzvilku. Par lielu.
Brīvdienās man pietrūksi. Tētis
Nākamreiz aizdošu mazāku.
- Lūdzu. - Labrīt, Pema.
- Labrīt, Maks. - Pema.
Maks.
Jūs apprecējāties un ievācāties kopā,
- un neuzaicinājāt mani uz kāzām? - Pema!
Ko? Viņš šeit ir visu laiku, Sāra. Ārprāts, katru dienu.
Vari mani vainot? Esat tik viesmīlīgas.
Amber, par godu pirmajām skolas dejām
man tev ir maza dāvaniņa.
Auskari! Man tie patīk!
Pema, tu zini, ka Amberai nav caurumu ausīs.
Vai nebūtu laiks tos izdurt?
Paldies, bet mums ir vienošanās.
Nekādu kosmētiku vai auskarus līdz pusaudža vecumam.
Tu esi dabiska skaistule gluži kā tava mamma, Amber.
- Tev nevajag neko no tā. - Taisnība.
Kura pusē tu esi?
- Ne manā. - Tavā, Ambera Brauna.
Vienmēr tavā pusē.
Klau, tev nevajag kosmētiku vai auskarus, bet tu tos gribi.
Un es domāju, ka zelts piestāvētu smaidā savilktām uzkrāsotām lūpiņām.
Nu taču, mammu. Lūdzu?
Lūpu spīdums un auskari.
Man nepatīk šis uzbrukums.
Sāra, meitenes caurdur ausis, lieto kosmētiku, izmanto sociālos tīklus,
- tetovējas! - Ko? Tetovējumi? Ko?
- Man ir tetovējums. - Protams.
Kāpēc mēs runājam par tetovējumiem? Vienkārši beidz.
Jo Ambera ir māksliniece un tetovējumi var būt mākslas darbs.
Nē, ne tāpēc.
- Es nepalīdzu. - Pema.
Sāra, es vienkārši domāju, ka, ņemot visu vērā,
tev jābūt atvieglotai, ka Ambera prasa tikai...
Caurdurt ausis, mamm. Viss, ko vēlos.
- Zinu bēbīšus ar caurdurtām ausīm. - Tieši tā!
Zinu trīs mēnešus vecu meitenīti ar dimanta auskariem
un Gucci somiņu.
- Man ir caurdurtas ausis. Ko? - Protams.
- Pieturēšos pie "nē". - Mammu!
- Kā ar tetovējumu? - Izbeidz, Pema!
Nu taču, mammu. Lūdzu?
Esmu pietiekami veca, lai skūtu kājas.
Es arī skuju kājas.
- Nedēļas nogalēs braucu ar riteni. - Labi.
Mamm, ja Džastins būtu šeit,
viņš droši vien caurdurtu ausis kopā ar mani.
Bet viņa šeit nav.
Tāpēc esmu viena bez labākā drauga.
Un tuvojas pirmās skolas dejas,
un nevarētu būt piemērotāks laiks.
Man ir iemesls, vajadzība
un tiesības valkāt Pemas tantes auskarus.
Zini, tu esi brīnišķīga māksliniece,
bet varbūt apsver domu kļūt par advokāti
- kā rezerves plānu. - Ambera, nē.
Nē caurdurtām ausīm līdz 13 gadu vecumam.
Cerams, ka mamma nebūs starp zvērinātajiem.
Nolikšu riekstus te.
Labi. Varbūt pajautāšu tētim un viņš piekritīs?
Piedod, mīlulīt. Viņš nepiekrita. Viņš piekrīt man.
Piedod, mīlulīt.
Man, Amberai Braunai, pieder šīs ausis.
Tās ir manas ausis.
Droši vien vienīgā lieta, ko šobrīd dzīvē kontrolēju.
Vecāki dala aizbildnību pār mani,
viņi saplāno katru manas dzīves minūti.
Man nevar būt aizbildnība pār ausīm?
AMBERAI IR TIESĪBAS!
MATEMĀTIKAS SKOLOTĀJS NAV PAREIZI!
JĀ! AUSKARIEM
Čau.
Čau. Mūsu apspriedes laiks?
Jā, precīzi 18.00.
Gribi redzēt manu kleitu dejām?
Jā, izskatās labi.
Esmu priecīgs, ka neesmu tur.
Sāku svīst, domājot, ka man jāiet uz dejām
vai jāuzlūdz kāda dejot.
Es dejotu ar tevi.
Paldies. Bet man nebūtu drosmes tevi uzlūgt.
Uzlūgt jebkuru.
Es uzlūgtu tevi.
Forši. Tas ir forši.
Sākumā tev vajadzētu redzēt, kā viņš dejo.
Sākuma laiks oficiāli ir 18.01.
"Kā lai Ambera un Brendija izskatās forši savās pirmajās skolas dejās?"
Apspriede sākusies. Kādi ieteikumi?
Auskari, kas šūpojas?
Tiešām? Es tādus vilkšu.
Mamma man nopirka. Mazi sapņu ķērāji. Ļoti forši.
Man būs plikas, kailas ausis.
Labi. Tas vārds liek man pietvīkt.
Nu, jau tagad vaigi deg.
Labi. Turpinām.
Neesmu bijusi dejās.
Esmu bijis kāzās.
Nav svarīgi, ko darām. Tas ir satraucoši. Iesim uz dejām.
Esmu tik satraukta. Tik satraucoši.
Dejas. Mēs iesim uz īstām dejām.
- Jā. - Brendij,
kādreiz šķiet, ka tu esi manu īsto sajūtu atspoguļojums.
Pagaidi, bet tevis šeit nebūs. Man žēl, Džastin.
Jā. Man žēl, Džastin.
Es gribētu, lai tu esi šeit.
Es arī.
Bet esmu atvieglots.
Mēs sūtīsim bildes no dejām.
Turi telefonu tuvumā visu laiku.
Atā līdz vēlākam.
- Kur tu iesi? - Pie Brendijas.
- Vispirms izkrāmē trauku mašīnu. - Izdarīšu to, kad atgriezīšos.
Bet tev tas bija jāizdara no rīta.
- Tu aizmirsi arī salocīt veļu. - Es neaizmirsu. Es...
Es atvainojos?
Mīlulīt,
pirms dodies pie Brendijas, tev jāizkrāmē trauku mašīna.
Kādreiz varu pati pieņemt lēmumu?
Tev ir 11 gadi.
Un jā, tu pieņem daudz lēmumu.
Tas, kā šobrīd uzvedies, ir tavs lēmums.
Un šī attieksme nav normāla.
Viss, ko es tev lūdzu, bija izkrāmēt trauku mašīnu.
Jā, kā arī nedurt ausis un iestāties volejbola komandā.
Pasniegt pankūkas un būt labākai matemātikā, un iegūt vairāk draugu!
Tas kādu laiku tevī krājies.
Uzmanīgi, tu negribi neko saplēst.
Tu kādreiz tik ļoti kontrolē.
Ko?
Tu runā par mani?
- Nē. - Nē?
Jā. Varbūt.
Kas ar tevi notiek?
Brendija caurdurs ausis, bet es ne.
Vienkārši gribu iet pie Brendijas, labi?
Gatavs. Tagad varu iet? Lūdzu?
Jā, vari.
Paldies.
Čau.
- Viss kārtībā? - Jā.
Nē.
Nevaru izturēt, ka es viņai nepatīku.
Zini...
tev jāmīl savi bērni pietiekami,
lai tu viņiem kādreiz nepatiktu, jo novelc robežas.
Tas nav tik vienkārši. Tā ka...
Tas ir par caurumiem ausīs?
Noteikti. Un visu pārējo, ko es,
viņas kontrolējošā, stingrā, neforšā mamma dara.
Pagaidi, viņa tev to teica?
Mani nesatrauc tas, ko viņa teica, bet gan viņas attieksme.
Es spēju sadzirdēt viņas domas.
Un viņa... Nevar mani izturēt.
Viņa šobrīd nevar mani izturēt. Tas sāp.
Labi. Neļauj tam sevi apmuļķot. Mierīgi.
Ko?
Es tāpat darīju ar savu mammu.
Mana māsa bija vēl sliktāka. Amberas vecumā viņa bija neganta.
Ko tava mamma darīja?
Bija mīksta. Nepretojās. Viņa katru reizi piekāpās.
Un tāpēc tev viņa patika vairāk?
Jā, protams.
Nesaprotu, ko tu mēģini pateikt.
- Tas nepalīdz. - Es saku,
ka tas palīdzēja man mīlēt mammu, bet ne sevi.
Jā. Es domāju, ka ir svarīgi atļaut bērniem
dažreiz izjust nepatiktu pret tevi,
lai galu galā viņi mīlētu sevi.
Nekādu caurumu ausīs?
Nē, turies uz ceļa.
- Jo es viņu mīlu. - Jā.
Un viņa mani ienīst.
- Tieši tā, kā tam jābūt. - Jā.
Mamma dara tāpat. Viņa vienmēr sastāda sarakstus, piemēram,
"Atceries elpot, klausies mūziku, dejo tā, it kā neviens neskatītos."
Mazliet citādāki nekā manas mammas saraksti.
Cik jauks kaķītis!
Interesanti, ko viņi būvē.
Nezinu. Ceru, ka kaut ko mazu.
Paskatīsimies. Vēl viens, divi bruģakmeņi.
Brendij, kāpēc neesi izkrāmējusi kastes?
Mamma saka, ka esmu novilcinātāja.
Ko tas nozīmē?
Pastāstīšu vēlāk. Palīdzi man pabeigt celiņu.
Es vairs nevaru izturēt.
Saraksts ar darāmo vai ar to, ko nedrīkstu darīt.
To sauc par mammu sarakstu.
Man vajag Amberas sarakstu.
Kāpēc tu veido šo taku?
Lai varu apciemot koku. Kad līst, viss ir dubļos.
Negribu sabojāt kurpes.
Pagaidi, tu apciemo koku?
Jā. Tāpēc šeit ir krēsli.
Nāc, apsēdies. Atslābinies, elpo. Apciemo koku.
Šķiet, ka apciemot koku ir diezgan jauki.
Es dievinu šos krēslus,
bet kādreiz man tajos paliek slikta dūša.
Varu sēdēt uz kastes?
To laikam iztukšoju...
Ak kungs.
Viss kārtībā?
Mamma man uzrakstīja.
Ko viņa saka?
Es tikko biju tur.
"Neaizmirsti mājasdarbus matemātikas privātstundām.
Un atceries sakārtot istabu."
Man apnicis, ka mani kontrolē.
Viņa mani nedzirdēja?
Es tikko to skaļi pateicu virtuvē.
Interesanti, kā mamma justos, ja es nedzirdētu viņu.
Vai neklausītos, gluži kā viņa neklausās manī.
Ir tikai viens veids, kā to uzzināt.
- Kā tu to domā? Neklausīties mammā? - Jā.
Mājās staigāt ar austiņām.
Vai pagriezt televizoru skaļi.
Mans tētis tā dara, kad mamma runā.
Nē, pagaidi. Ja nu es neklausītu?
Ko tieši?
Par ausu caurduršanu.
Skaties, lai decimālskaitlis ir īstajā vietā.
Labi.
- Jums ir meita? - Ja pieskaitīsi 142,000...
Jā, ir. Samantai ir astoņi gadi.
- Viņai ir caurdurtas ausis? - Ambera.
Kopš viņa bija zīdainis.
Varat to pateikt mazliet skaļāk?
Es dzirdēju.
Hallo? Jā.
Sveika, Lūsij.
Kā iet ar sporta zāles pārvēršanu diskotēkā?
Jā, mēs varam būt pavadoņi.
- Ko? - Jā.
Ieliec mūs sarakstā. Sāra Brauna un Makss Deitons.
Nē, ne jau Makss. Tētis.
Ambera. Esam gandrīz beiguši.
Pēdējais uzdevums. Iedziļinies uzdevumā.
Es iedziļinos.
Jā, man bija jāpiezvana. Tiku līdz 10. līmenim Zero Gravity Infinitum.
Lieliski.
Ko tu dari?
Pieaugu.
-Jā. - Mums ir 11 gadi.
Tieši tā. Mēs vairs neesam bērni.
Es jūtos kā bērns.
Bet izskatās, ka tev pietiek naudas, lai nopirktu sev mašīnu.
Tā ir Ziemassvētku un dzimšanas dienu nauda?
Un nauda par suņu staidzināšanu.
Šķiet, tie bijuši lieli suņi.
- Lūdzu. - Paldies, Brendij.
Priecājos, ka tiki līdz 10. līmenim. Atā līdz vēlākam.
- Atā līdz vēlākam. -Čau, Džastin. Atā līdz vēlākam, Džastin.
Labi.
AUSU BRĪNUMI AUSU CAURDURŠANA
Tulkojusi Līva Trektere