Živjo, Dnevnik! Novice.
Jaz, Amber Brown, se bom udeležila jesenskega plesa na šoli Park Ridge.
Troje: nisem še bila na plesu.
Kaj, če me nihče ne povabi na ples?
Je v redu, če plešem sama?
Še novica o meni…
Na ples gre tudi Brandi, ki pa nima nove obleke.
Nisem še bila na plesu. Vem pa, da lahko plešeš sam.
Mi posodiš obleko?
Ja. Nimam jih veliko.
Kakšne barve?
- Rožnate. - Prav.
- Si lahko sposodim tvojo obleko? - Jasno. Kakšne oblike?
- Oblike? - Ja, kupujem jih glede na obliko.
Imam ravno obleko, puhasto, plisirano in na zvonec.
Plisirano.
Ta obleka je super za ples. Lepo se vrti.
- Svoj plesni slog si ustvarila. - Naučila sem se ga od Jeznega drevesa 3.
Mami me je v torek naročila na Skozi eno uho noter!
Tvoja mama ti dovoli, da si preluknjaš ušesa?
Ne bom se veselila, če se boš bolje počutila.
Ne, v redu je. Bodi vesela.
Z uhani bom kot filmska zvezda.
Ne tako vesela.
Brandi!
Brandi z i-jem in uhani! Tu, sem! Brandi z uhani!
Nasmeh, Brandi! Brandi z uhani! Brandi!
- Zvezdniški uhani. - Ko bi meni mami to dovolila!
- Ne odnehaj. - Saj ne.
- Pravi, da moram počakati do 13. leta. - Si zaigrala
hudo razočaranje?
No, ja, sem.
- Si prosila? - Ja.
- Si se kujala? - Ja.
Si rekla: "Vse jih imajo"?
- Vse to sem naredila. - Pri tebi je vžgalo.
Ja. Veliko filmov gledam. Dobra igralka sem.
- Poskusim s pasom? - Jaz ne bi, ti pa kar.
V redu bo. Če bom dobila dovolj velike uhane.
Reci mami, naj mojo še pred plesom prepriča, da mi dovoli uhane.
Ja, lahko ji rečem.
Ampak ne danes, ponedeljek je počitek za glas.
- Mama en ponedeljek na mesec ne govori. - Se hecaš?
Ne, res je.
Res je hecno. In lepo.
Res lepo.
Rada imam ponedeljke.
Kako naj dobim luknjice za uhane pred plesom?
- Teta Pam! - Prestrašila si me.
Najbrž je tako, ko piješ kavo.
SOS TETA PAM
- Teta Pam lahko prepriča mamo. - Ja. Pam je dobra.
Za oskarja.
PO KNJIGI "AMBER BROWN" PAULE DANZIGER
V sredo imaš odbojko.
V petek pa ples. Z uhani.
Slišala sem. Ne.
Lahko pustim odbojko?
Ne. Odbojka je super za spoznavanje ljudi.
Saj že vse poznam, mami.
Hannah, Shawntay, Alima itd. Vse so višje in zabijajo žogo.
Povabi jih kdaj domov.
- Pa ja! - Prijatelji so pomembni.
Saj že imam prijatelje. Justin in Brandi.
Ja. Radi ju imava.
V četrtek imaš inštrukcije za matematiko.
V petek pa ples!
- Lahko pustiva inštrukcije, bolje mi gre? - Ne. Torej,
inštrukcije ob pol štirih, potem pa večerja z Maxom.
Po petkovem plesu te bom peljala k očetu.
Ta konec tedna bi morala biti pri očetu, pa v nedeljo pri cerkvi
streževa palačinke.
Bolje, da spiš tu.
- Imam lahko en dan? - Za kaj? Kako to misliš?
Da izberem to, kar bi rada jaz počela?
Nočem streči palačink.
Zakaj ne? Fino bo.
- Pa lahko boš spoznala… - Ne reci.
- Dobro jutro, sonček. - Dobro jutro.
Veliko sončnih žarkov obema.
Obleko vračam.
Prevelika mi je.
POGREŠAL TE BOM. OČI
Manjšo ti bom posodila.
- Daj. - Dobro jutro, Pam.
- Dobro jutro, Max. - Pam.
Max.
Sta se poročila in začela živeti skupaj,
- pa nisem bila povabljena? - Pam!
Ves čas je tu, Sarah. Vsak dan.
- Nič čudnega, saj ste tako gostoljubne. - Amber. Za tvoj prvi šolski ples
sem ti nekaj prinesla.
Uhani! Čudoviti so!
Saj veš, da Amber nima preluknjanih ušes.
- Potem je čas, da si jih preluknja. - Hvala, ampak zmenjeni sva.
- Do 13. leta ni uhanov in ličenja. - Ja, naravno lepa si, kot tvoja mama.
- Tega ne rabiš. - Res je.
Na čigavi strani si?
- Na moji že ne. - Na tvoji, Amber. Vedno.
Ne potrebuješ ličenja ali uhanov, ampak jih hočeš.
Sijaj za ustnice bi se lepo podal k zlatu na ušesih.
Prosim, mami. Sijaj za ustnice in luknjice.
Zasedo sta mi postavili.
Sarah, punce si luknjajo ušesa, se ličijo, so na družabnih medijih
- in se tetovirajo! - Kaj? Tetovirajo?
- Jaz imam tatu. - Itak.
Zakaj govorimo o tetovažah? Nehajmo.
Ker je Amber umetnica, tetovaže pa so lahko umetnina.
Ne, to ni razlog.
- Nisem v pomoč. - Pam.
Sarah, glede na vse
si najbrž vesela, da te Amber prosi samo za…
Preluknjana ušesa, mami. Samo to bi rada.
-Še dojenčki imajo uhane. - Tako je!
Neka dojenčica ima diamantne uhane in Guccijevo torbico.
- Imam preluknjana ušesa? - Itak.
-Še vedno je "ne". - Mami.
- Kaj pa tatu? - Nehaj, Pam!
Daj no, mami. Prosim?
- Dovolj stara sem, da si brijem noge. - Jaz si brijem noge.
- Kolesarim. - Prav.
Če bi bil Justin tu, bi si šel najbrž preluknjat ušesa z mano.
Pa ni. Sama sem, brez najboljšega prijatelja.
Zdaj pa grem na prvi šolski ples,
ki je kot nalašč za uhane.
Imam razlog, potrebo,
pravico, da nosim tetine čudovite uhane.
Krasna umetnica si, ampak premisli o tem, da bi bila odvetnica,
- kot druga možnost. - Amber, ne.
Na uhane počakaj do 13. leta.
Upajmo, da mama ne bo v poroti. Lešnike bom dal sem.
Prav. Če vprašam očeta in mogoče privoli?
Žal mi je, rekel je ne. Strinja se z mano.
Žal mi je, srček.
Jaz, Amber Brown, sem lastnica teh ušes.
To so moja ušesa.
Najbrž so edina reč, nad katero imam nadzor ta trenutek.
Mama in oče imata deljeno skrbništvo. Življenje sta mi uredila na minuto.
Imam lahko vsaj skrbništvo nad ušesi?
AMBER IMA PRAVICE!
INŠTRUKTOR ZA MATEMATIKO NI RAČUNICE!
DA ZA UHANE!
Živjo.
-Živjo. Je že najin sestanek? - Ja, točno šest je.
Ti pokažem obleko za ples?
Ja, lepa je.
Vesel sem, da nisem tam.
Že ob misli na ples ali na to, da moram koga povabiti na ples, se začnem potiti.
Jaz bi plesala s tabo.
Hvala, ampak… Ne bi se te upal povabiti.
- Ali koga drugega. - Jaz bi te povabila.
Kul. To je res kul.
Najprej se prepričaj, kako pleše.
Začetek sestanka je ob 18.01.
"Kako bi bili Amber in Brandi kul na prvem šolskem plesu."
Sestanek se začne. Kakšen predlog?
Viseči uhani?
Res? Te bom imela jaz.
Mama mi jih je kupila. Majhne lovilce sanj. Superkul.
Moja ušesa bodo gola.
Prav. Ob tej besedi me zalije rdečica. Moj obraz žari.
Prav, gremo naprej.
-Nisem še bila na plesu. - Jaz sem bil na poroki.
Saj je vseeno. Vznemirljivo je, na ples greva.
Komaj čakam. To je super.
Ples. Na pravi ples greva.
- Ja. - Brandi,
včasih se mi zdi, da si zrcalo mojih občutkov.
Ampak tebe ne bo. Žal mi je, Justin.
Ja. Žal mi je, Justin. Želim si, da bi bil tu.
Jaz tudi.
- Sem si pa oddahnil. - Fotografije ti bova poslali.
- Ves čas imej vklopljen telefon. -Ase vidimo.
Ase vidimo.
- Kam greš? - K Brandi.
- Najprej izprazni pomivalni stroj. - Potem bom.
Zjutraj bi ga morala.
- Tudi perilo si pozabila zložiti. - Nisem pozabila.
Prosim?
Ljubica, preden greš, izprazni pomivalni stroj.
Lahko o čem odločam sama?
Enajst let imaš. In, ja, o marsičem odločaš.
O tem, kako se zdajle obnašaš.
In ta odnos ni v redu.
Prosila sem le, da popraviš posodo.
In da si ne preluknjam ušes, igram odbojko,
strežem palačinke, popravim matematiko…
To se je pa dolgo kuhalo. Previdno, da česa ne razbiješ.
Vse hočeš imeti pod nadzorom.
Kaj? O meni govoriš?
- Ne. - Ne?
Ja. Mogoče.
Kaj se dogaja s tabo?
Brandi si bo dala preluknjati ušesa, jaz pa ne.
Samo k Brandi bi šla rada, prav?
Opravljeno. Lahko zdaj grem? Prosim?
Ja, lahko greš.
Hvala.
- Je vse v redu? - Ja.
Ne…
Ne prenesem, ko me ne mara.
Veš… Človek mora imeti dovolj rad svoje otroke,
da jim postavi meje, čeprav ga takrat ne marajo.
Ni tako preprosto.
Gre za uhane?
Jasno. In vse drugo,
kar počne njena stroga, ukazovalna, nefrajerska mama.
Ti je to rekla?
Ne moti me to, kaj je rekla, ampak njen odnos.
Njene misli slišim veliko glasneje.
Ne prenese me.
Ta trenutek me ne prenese. To boli.
Prav. Ne ujemi se v to. Pomiri se.
Kaj?
Enako sem delal mami.
Sestra je bila pri Amberinih letih čisto divja.
Kaj je naredila mama?
Nežna duša je bila in je popustila. Vsakič.
Si jo zato imel rajši?
Ja, vsekakor.
Ne razumem, kaj bi mi rad povedal.
- Ne pomagaš mi. - Pravim…
Mamo sem imel rajši, sebe pa ne.
Ja. Prav je, da dovoliš otroku,
da te včasih ne mara.
Zato da bodo lahko nekoč imeli radi sebe.
Torej naj ji ne dovolim luknjic za ušesa?
Ne, trdna bodi.
- Ker jo imam rada. - Ja.
Ona pa me sovraži.
- Tako je prav. - Ja.
Tudi moja mami ves čas dela sezname.
"Vzemi si čas za dihanje, poslušaj glasbo, ne meni se za druge."
Seznam moje mami je drugačen.
Srčkana mucka.
- Le kaj gradijo? - Upam, da nakupovalni center.
- Poglejmo. Še dva tlakovca. - Zakaj imaš še zapakirane škatle?
- Mami pravi, da sem zavlačevalka. - Kaj to pomeni?
Potem ti bom povedala. Pomagaj mi dokončati pot.
Ne zdržim več.
Ima samo seznama stvari, ki jih moram in ki jih ne smem početi.
Temu se reče mamin seznam.
Potrebujem Amberin seznam.
Zakaj sploh delaš potko?
Da grem lahko k drevesu, Ko dežuje je blato in si lahko uničim čevlje.
- Drevo obiskuješ? - Ja. Zato imam tu stola.
Sedi. Sprosti se, dihaj. Obišči drevo.
Najbrž je res prijetno obiskati drevo. Krasna stola.
Včasih mi postane slabo zaradi zibanja. Lahko sedem na škatlo?
Prazna je.
Ojej. Si cela?
- Mama mi je poslala sporočilo. - Kaj pravi?
Saj sva se prej videli.
"Ne pozabi na nalogo za inštrukcije. Pa pospravi sobo."
Sita sem ukazovanja.
Me ni slišala? Na glas sem ji rekla.
Kako bi bilo njej, če je ne bi upoštevala?
Ali poslušala, kot ona ne mene.
To lahko ugotoviš.
- Misliš, naj je ne poslušam? - Ja.
Ko si doma, imej slušalke.
Ali vklopi televizor. To počne oči, ko mami govori.
Čakaj malo. Kaj, če ne bi ubogala?
-Česa pa? - Kaj, če bi si dala preluknjati ušesa?
Pazi, da je decimalna vejica na pravem mestu.
Prav.
- Imate hčerko? -Če prišteješ 142,000…
Ja, imam. Samantho, osem let ima.
- Ima preluknjana ušesa? - Amber.
- Odkar je bila dojenček. - Lahko to ponovite glasneje?
Slišala sem.
Halo? Ja.
O, živjo, Lucy.
Kako poteka spreminjanje telovadnice v disko?
Ja, lahko sva spremljevalca.
- Kaj? - Ja.
Zapiši naju. Sarah Brown in Max Dayton.
Ne, ne Max. Oči.
Pri koncu sva.
Zadnji račun. Posveti se problemu.
Saj se mu posvečam.
Na Zero Gravity Infinitum sem dosegel deseto stopnjo.
Super.
Kaj delaš?
Odraščam.
-Ja. - Enajst let imava.
Ja, nisva več otroka.
Meni se zdi, da sem.
Denarja imaš za avto.
- To si dobila za božiče in rojstne dneve? - In za sprehajanje psov.
Očitno so bili veliki.
- Izvoli. - Hvala, Brandi.
Čestitam za deseto stopnjo.
- Ase vidiva. -Živjo, Justin. Ase vidiva.
Prav.
SKOZI ENO UHO NOTER LUKNJANJE UŠES
Prevedla Lorena Dobrila