Kallis päevik, armastan oma kõrvarõngaid.
On naeratus teistsugune?
Tunne on küll teine.
Mul ei ole…
Ei teagi. Naeratada pole lihtne.
Ehk seepärast, et mul on saladus. Kõrvaaukude saladus.
Nii kurnav on kõrvu ema eest varjata.
Mina, Amber Brown, mõtlen,
kas on võimalik üldse lõbutseda ja õnnelik olla,
kui sul on saladus.
Pean emale rääkima.
Nii oleks õige.
Oleks jah. - Jah.
Uskumatu, et salong nõus oli.
No…
Nii lõbus. Jah, lõbus õhtu. Pööraselt lõbus. Nii vahva.
Olgu, saadan sulle kohe pildid.
Kohutavalt naljakad. Helista kohe tagasi. Olgu.
Saan aidata?
Käisin siin mõni päev tagasi kõrvu augustamas.
Nii?
Olen ta sõber, tahan ka kõrvaauke.
Lapsevanem peab kaasas olema.
Lähme.
Tore! Su ema tuligi.
Vajame kõrvaaukudeks luba.
Olgu, tore.
24,99, kui ostate rõngad siit, enda omadega 40 dollarit.
Kui praegu räägid, ei pruugi sa õhtul diskole saada.
Nojah, aga nii on õige.
Jah. - Jah.
Aga samas…
See on meie esimene disko. - Me ei tohi sest ilma jääda.
Toimi siis õigesti ja räägi tõtt,
aga tee seda alles pärast diskot.
Nii et lükkan seda edasi?
Kas hääletame?
Olgu.
Kes pooldab operatsiooni „Edasi lükatud tõde“?
Mina. - Mina.
Vahin su kõrvu. Pean ettevaatlik olema.
Muidu näeb su ema, kuhu ma vaatan, ja… - Kopp-kopp!
Issand, mis toimub?
Räägime tondijutte.
Jah.
Hästi. Loodetavasti hirmsaid.
Kuule, Amber. Sa laenasid õhtuks Brandilt kleiti, hoidsime raha kokku.
Võiksime sulle ägedad kingad osta.
Kas läheme kaubamajja?
On see…
Tere, Justin.
Tere, pr Brown.
Olgu, kohtume alumisel korrusel!
Ta on nii usaldav.
Ei aima midagi.
Mitte midagi.
Ma ei vääri kingi.
Ei vääri jah.
Kindlasti mitte.
Aga samas…
Uued kingad. Ägedad kingad!
Kui ma talle just tõtt ei räägi.
Jah.
Tunnen end nii halvasti.
Ole tugev. Olen su kõrval, et sa tõtt ei räägiks. Veel.
Jah. Olgu. Abi on mul vaja küll.
Koosolek on lõppenud, algab operatsioon „Tõeblokaator Brandi“.
PAULA DANZIGERI RAAMATU PÕHJAL
Ehk mängin, et kingad ei meeldi mulle. - Veel üks vale.
Siis ei tunne ma end nii halvasti. - Olgu.
Kas sööme lõunat?
Amber, tuul!
Jah, kõlab hästi.
Olgu. Kuhu läheme?
Kõik kohad sobivad.
Tõsiselt, va pirtsutaja?
Lõpeta ära. Mida sa teed?
Räägin sinuga?
On sul kõik hästi?
Ema, ma…
Ma käisin…
Ema, ma…
Ma käisin…
Pean rääkima…
- Kõrged kontsad!
Ei. Ei-ei.
Veel mitte. Madalad kontsad sobivad, kõrged mitte.
See läks napilt. - Sa olid ema lummuses.
Täiega. - Keskendu. Disko, siis ülestunnistus.
Ära muretse, sa oled hea inimene.
Need on vaid kõrvaaugud. - Jah. Ja minu kõrvad.
Kui asi on vaid kõrvaaukudes, minu kõrvades,
miks mu süda siis valutab?
Kas seda tähendabki ema eiramine, oma tahtmise tegemine ja tõe varjamine?
Mina, Amber Brown, langetasin halva otsuse.
ILUSALONG
Phil? Sa tulid vara.
Pärast esietenduse ummikuid ei tahtnud ma esimesele koolidiskole hilineda.
Tegin kaneeli-õunateed. Tahad ka? - Hästi.
Köök on teist värvi.
Ei. Miski ei ole muutunud.
Seda ma vist küll ei ütleks.
Mõnus on tagasi olla. - Tagasi USAs?
Jah, seda ka.
See on nii tuttav.
Meie köögis istumine?
Põiklev vestlus.
Ma ei saa vist aru. - Täpselt.
No tervist.
Phil. - Max.
Sarah. - Kallis.
Jah? - Jah?
Need on Amberile, panen vette.
Ei, anna need kohe talle üle.
Nii armas mõte.
Jah. - Ta tunneb end täiskasvanuna.
Ütlen selle otse välja: tõsielusarjale olete mõelnud?
Ja siin on Pammy. - Jah.
Sarah.
Pam. - Phil.
Max. - Pam.
Sarah.
Loodetavasti hakkad meikima ennast.
Ai!
Väga naljakas. Ma lubasin Amberit meikida. Ära muretse.
Pisut heleroosat ja läbipaistvat puudrit.
Aga mitte lauvärvi. Ega tušši. - Pole probleemi!
Võltsripsmeid ei maininudki.
Ei!
Pam.
Oh sa! Vaata aga.
Keeruta.
Jah! - Brandi kleidivalikust.
Näe, mis siin on.
Mida?
On see mulle? - Jah.
Tahad päriselt öelda, et ema lubas mul meiki kanda?
Jah, lubas küll.
Nii lahe.
Väga lahe. Sa ei vaja seda, aga see on vahva.
Lõpuks lubab ema mul lõbutseda. - No kuule.
Ta vaid muretseb su pärast.
No tervist.
Ma unustasin.
Kas ema teab?
Ei.
Mida?
Amber!
Ära ütle mu nime niiviisi.
Miks?
See pole üldse sinu moodi, eirasid selgelt ema reeglit.
No ma olin vihane. Endast väljas.
Sest… Sest on nii palju asju, mida ma ei saa… Mul polegi sõnaõigust.
Pead emale rääkima.
Ta ei luba mind diskole.
Ei. Su ema on selleks liiga mõistev.
Muidugi ta ärritub ja on väga, väga pettunud.
Aga ma tean täiesti kindlalt, et ta mõistab sind
ja hindab seda, et sa tõtt räägid.
Saad ikka diskole minna.
Palun ei.
Palun luba mul oodata.
Ma räägin talle homme.
Palun.
Olgu.
Armastan sind.
Mina sind ka.
Jah!
No vaadake!
Paps.
Palun. - Ole hea, kallis.
Aitäh, ema. - Võta heaks.
Oot, puu juures on nii kena valgus.
Tulge. Kus Sarah on? - Huuli värvib.
Varem ei värvinud. - Nüüd värvib.
Olgu, olen valmis.
Sobib? - Näita hambaid.
Sõid spinatit?
Kena ju. - Jajah.
Vaata siia. - Olgu, kõigepealt Amber isaga.
Isa ja tütar. - Igatahes.
Nii, sina… Jah. - Jah.
See on nii hea taust, tekstuur ja… Tore.
Olgu, vaadake üksteisele otsa.
Nii. Ja vaata isale otsa.
Phil, vaata oma tütart.
Või siis mitte. No ei. Vaadake hoopis mind,
milleks üldse teineteist vahtida?
See on nii kena.
Valmis? - Mida? Ei kuulnud, su särk on liiga vali.
Tõeline koomik. - Kena särk.
Vali jah. - Kena on.
Aitäh. Aitäh. - Kena, Phil.
Aitäh, Max. Näed? - Päriselt?
Mulle meeldivad su kingad.
Aitäh.
Ehitame silda. Moe abil.
Selge.
Ja armas naeratus.
Kas lõpetasime või… - Sätin juukseid?
Ei, ma sätin ise.
Ja nüüd teie. Ema ja tütar.
Jah. - Lähme.
No nii. Sina võid nüüd lahkuda.
Nõnda. - Nii.
Olgu. Valgus on nii kena.
Ja naeratus. Nii armas!
Ja vaadake teineteisele otsa.
Ärge vaadake!
Ei vaata teineteisele otsa.
Otse minu poole.
Vaata oma vana tädi Pami.
Väga hea.
Klassikaline tädi Pam. Ta teeb kõik,
et keegi mu kõrvanibusid ei märkaks.
Ja nüüd terve pere. - Jaa.
Perekond.
No nii, väga hea. - Olgu.
Sina lähed keskele. - Niimoodi. Armsad olete!
Korras. - Valmis?
Pildistan.
Keegi trügib pildile.
Ei trügi, pidingi lahkuma.
Mis… - Räägi aga.
Teeme kolmekesi ka pilti.
Aga meie pere… - Ootan toas.
Ei, me lõpetame ju kohe.
Pildistame peret. - Oot! Valgus muutus.
Tunnete? Pildista mind ja Amberit.
Kas jõudsid… - Jõudsin!
Jah? - Jajah.
Jube tore, et valgus… Ja mu hing… - Äkki sa üksi?
Kas tahad… - Kas tohin üksi pildile jääda? Lihtsalt…
Oot-oot. - See valgus
on, nagu… Poseeri! Käes. Võrratu. - Üritan…
Aitäh, vahet pole. - Nii.
Lõbus ju. Nii lõbus!
Brandi! Pidite ju vanaema juures pildistama.
Kohe lähen.
Mind ei pildistatud. - Isa jõudis just koju.
Nii põnev!
Brandi, pildistan kohe ka sind, aga kõigepealt Max, Sarah ja Amber.
Jah. - Kähku. Niimoodi.
Võta lilled. - Olete valmis?
No nii, teeme ära.
Nõnda. Nunnu.
Phil, imelik oled. Tule ära.
Kas saaksid… Niimoodi. Täiuslik. Hästi.
Ideaalne.
Tulge ära. Brandi, sinu kord.
Tere! Jessas. - Jajah, tule ära.
Piigad, käed puusadele. Puusadele. - Olgu.
Ja naeratus.
Ja nüüd käed üles, muretult.
Nii hea! Saimegi vist kätte.
Tervita vanaema!
Oot. Kuulge… - Paned vette?
Muidugi. - Mu nahk ju suisa kumab.
Mis… Näita perepilti. - Olen nii värske.
Palju häid pilte Pamist. - Olen nii kena.
Jessas. Tule siia. Näita ennast.
Kõige kirkam valgus.
Armsaim tüdruk.
Ma olen su üle nii uhke.
Ta üritas mind segada… - Oma tuppa, preili!
Ei, oota! Stopp!
Räägi isale, miks sa diskole ei lähe. - Ei lähe?
Ütlesid, et ema lubab minna. - Kui talle räägid. Rääkisid?
Sa teadsid? - Ei!
Jah. - Teadis mida?
Meie tütar eiras minu keeldu.
Tegutses mu selja taga.
Rahune, Sarah.
Ma ei sekkuks.
Ta tegi kõrvadesse augud. - On see suur asi?
Ei ole?
Olen nõus. - Isa olen mina, ütlen ise.
Mõtlesin, et kasutan teist sõnastust. - On küll suur asi.
On jah, sul on õigus.
Aga peole võid vist minna.
Mida? - Nõus.
Mida? - Või pole nõus.
Tädi ütles, et võin peole minna.
Päriselt? - Ei!
Nägin ta kõrvarõngaid üleval esimest korda.
Ja need olid võrratud.
Brandi mõtleb, kuhu ma jään.
Ta ju rääkis sulle, Sarah.
Ei rääkinud.
Mida? - Ei rääkinud.
Nägin ise.
Jah, siis peole ei saa.
Mida? - Näed?
Toetan sind, õeke. - Aitäh!
Tahaksin Amberiga rääkida.
Mulle sobib seltskond.
Jään siia. - Mine.
Nii et me ei lähegi siis diskole?
Neid tuleb veel, Max.
Amber?
Kallis, ma tean, et sa ei maga. Üritan rahuneda.
Mul on nii kahju, ema. Anna andeks.
Ma lasen aukudel kinni kasvada.
Mind ei pahanda kõrvarõngad, vaid sinu otsus.
Otsustasid teha midagi, mille ma selgelt ära keelasin.
Sa teadsid, et see kurvastaks mind väga.
Miks ometi?
Pannkoogihommik? - Mida?
Et ma isa juurde ei saaks. - Ja lahutus.
Kutsusid Maxi diskole? - Ta oli nii elevil.
Võrkpall? - Võid selles hea olla.
Mataõps. - Võid matas hea olla.
Sõbrad? Et vajan uusi sõpru?
Me kõik vajame, kallis.
Olgu. Anna and…
Ma kuulsin sind. Eks?
Ma kuulsin.
Aga kallis,
ükski neist asjadest ei õigusta sinu valikut.
Saan põhjustest aru, aga…
Arvasin, et tunnen end paremini, kui teen, mida tahan, millal tahan.
Aga kurvastasin kohe, kui augud kõrvades olid.
Tahtsin koju joosta ja sulle rääkida.
Kallis, järgmisel korral pead kõigepealt minuga rääkima. Eks?
Tule siia, kallis.
Ma ei ole vihane.
No olen küll, aga…
Aga ennekõike on mul valus.
Ei, ema. Ei, ma ei mõelnud…
Ma ei tahtnud haiget teha.
Kallis, me vaid…
Tahan, et me ei valetaks üksteisele iial.
See meid ühendabki.
Eks? Usaldus.
Ma armastan meid ja usaldan meid.
Ja ma ei taha meist mitte kunagi ilma jääda.
Ma tean.
Mul on nii kahju, ema.
Ära muretse, oleme ikka meie.
Jah.
Armastan sind.
Mina sind ka, kallis.
Kuidas läks? - See läks…
Kõik on hästi.
Tubli, Sarah.
Aitäh, Phil.
Helistan Amberile homme. - Olgu.
Max. - Phil.
Oleksin saanud su lõpuks diskole viia.
Teine kord? - Jah.
Kus Pam on?
No ta läks meie asemel valvesse.
Käskis mul sulle toeks olla.
Ja sa oledki.
Alati.
Jään ilma esimesest diskost.
Mu uus sõbranna lustib seal minuta.
Mina, Amber Brown, ei taha langetada otsuseid vihast ja ängist,
sest asi lõpeb viha ja ängiga.
Ja mõistan ka, et olen pigem isa, mitte ema moodi.
Ja see sobib.
On kõik hästi?
Miks sa kodus oled? - Sain sult sõnumi.
Ma ei saa sõbrata diskol olla.
Uskumatu, jääd minu pärast diskost ilma. - Ei jää.
Meil on uhked kleidid seljas.
Tõlkinud Triin Jürimaa