Kedves Naplóm, imádom a fülbevalóm!
Más lett a mosolyom?
Mert én úgy érzem.
Nem érzem úgy…
Nem is tudom.
Hogy könnyen mosolyognék.
Azért, mert van egy titkom.
Egy kiszúrt titkom.
Olyan fárasztó rejtegetnem anya előtt!
Én, Amber Brown, azon tűnődöm:
valóban jól érezheti magát valaki,
ha közben titkolózik?
- El kell mondanom anyának. - Ez a helyes döntés.
- Igen, az. - Igen.
Őrület, hogy megcsinálták neked.
Hát…
De mókás!
Mókás este volt.
Nagyon! Mókás este.
Aha, átküldöm a képeket most.
Nagyon viccesek!
Utána hívj vissza rögtön! Oké.
Segíthetek?
Nemrég jártam itt.
Kiszúrtad a fülem.
És?
A barátnője vagyok, én is szeretném.
Szülő vagy gondviselő kell hozzá.
Menjünk!
Szupi! Itt az anyukád.
Bólints rá a fülkiszúrásra!
Jó, klassz.
Összesen 24,99 dollár, ha itt veszel fülbevalót, 40, ha te hozod.
Ha most vallod be, lehet, nem mehetsz a ma esti bálba.
Hát, igen, de így helyes.
- Igen. - Aha.
Másrészről viszont…
Ez lesz az első sulibálunk.
Igen, nem hagyhatjuk ki!
Akkor mondd el anyukádnak,
de inkább csak a sulibál után!
Várjak vele?
- Szavazzunk? - Jó.
Aki a késleltetett beismerés mellett van, mondja: „igen”.
- Igen. - Igen.
Folyton a füledet bámulom.
Vigyáznom kell.
Még a végén az anyukád szeme követi
- a szememet… - Kopp-kopp!
Ó, atyaég! Mit csináltok?
Kísértetsztorikat mesélünk.
Ja.
Értem. Remélem, jó ijesztőek!
Amber! Arra gondoltam, hogy mivel a ruhádat
Branditől kaptad kölcsön, spóroltunk egy kicsit.
Úgyhogy vehetnénk egy csini cipőt!
Elmenjünk most a plázába?
Most…
Szia, Justin!
Csókolom!
Oké, akkor majd gyere le!
Olyan naiv!
Lövése sincs róla.
Abszolút nincs.
Nem érdemlem meg a cipőt.
Nem, bizony.
Nagyon nem.
Másrészről viszont…
Új cipő! Csini cipő!
Már ha nem vallok színt hamarabb.
Aha.
Bűntudatom van.
Ajaj!
Tarts ki!
Veled maradok, hogy ne ismerd be. Egyelőre.
Igen. Jól van. Kell a támogatás.
A megbeszélést berekesztem, kezdődjék az Igazsághárító Brandi hadművelet!
KÉSZÜLT: PAULA DANZIGER „AMBER BROWN” CÍMŰ REGÉNYE ALAPJÁN
Úgy teszek, mintha nem tetszene a cipő.
De az is hazugság.
De kevésbé zavar, ha nem kapok cipőt.
Jól van. Oké.
Lányok, ebédeljünk?
Amber, a szél.
Jó! Menjünk!
Oké. És hol együnk?
Bárhol jó lesz.
De hát te vagy a válogatós!
Állj! Mit csinálsz már?
Hozzád beszélek?
Minden rendben?
Hát, anya, én…
elmentem…
Hát, anya, én…
elmentem…
Bevallom…
- Bevallom… - Magassarkút szeretne.
Nem. Nem, nem.
Még nem. Nem veszünk.
A kicsi sarok még elmegy. A magas nem.
Ez necces volt!
Elkezdett rád hatni!
- Nagyon. - Koncentrálj!
Sulibál, és csak aztán a vallomás.
Semmi baj! Jó ember vagy te, Amber Brown.
Ez csak egy fülbevaló.
Igen. Csak fülbevaló.
Ha csak fülbevaló, és csak a fülemről van szó,
akkor miért sajog ennyire a szívem?
Ilyen érzés, ha nem hallgatsz az anyukádra,
aztán hazudsz róla?
Én, Amber Brown, rossz döntést hoztam.
CSILIVILI
Phil? Korán jöttél.
Az iskolai előadás esete után
nem akartam megkockáztatni a késést.
Főztem fahéjas-almás teát. Kérsz?
Aha.
Más lett a fal színe.
Nem. Minden maradt a régi.
Hát, nem is tudom.
Jó érzés itt lenni.
Mármint Amerikában?
Aha, ott is.
Ismerős helyzet.
Hogy itt ülök a konyhánkban?
A kimondatlan szavak.
- Nem értem, mire célzol. - Pontosan.
Sziasztok!
- Phil. - Max.
- Sarah. - Szívem.
- Igen? - Igen?
Ezt Ambernek hoztam. Vízbe teszem.
Ne! Hagyd inkább így! Így a kezébe adhatod.
Milyen udvarias vagy!
- Aha. - Felnőttes.
Teljesen.
Jó, most mondok valamit.
Ez tiszta dráma már.
- Megjött Pammy. - Ja.
Sarah.
- Pam. - Phil.
- Max. - Pam.
Sarah.
Remélem, a smink neked lesz.
Au!
Ne már! Vicces vagy. Amberé.
Megígértem, hogy kisminkelem. Ne félj!
Nem lesz durva. Egy kis pink, egy kis púder.
Nincs szemhéjtus és rúzs!
Nem lesz!
De a műszempilla akkor mehet.
Nem! Nem!
Pam.
Hű, de csini valaki!
Forogj egyet!
- Igen! - Brandi forma kollekciója.
Nézd, mim van!
Hű!
- Nekem? - Igen.
Ez most komoly, hogy anya megengedte a sminket?
Igen. Igen, meg.
De menő!
Nagyon! Nincs rá szükséged, de klassz dolog.
- Végre ilyet is enged anya! - Ugyan!
Tudod, hogy a legjobbat akarja neked.
Nahát!
Kiment a fejemből.
Anyukád tudja?
Nem.
Micsoda?
Amber!
Nem tetszik, amikor így mondod a nevem!
Miért?
Nem vall rád, hogy így lázadsz az anyukád ellen.
Hát, kiakadtam. De nagyon.
Mert… Mert annyi mindenbe… nincs beleszólásom.
El kell mondanod neki.
De akkor nem enged el a bálba.
Nem. Anyukád azért nem olyan.
Igen, kiakad majd, és csalódott lesz,
de azt is tudom, hogy megérti,
és megbecsüli, hogy elmondtad neki.
És biztos elenged attól.
Légyszi, ne!
Hadd várjak vele!
Majd holnap elmondom neki.
Légyszi!
Jó. Rendben.
Imádlak!
Én is imádlak.
Ez az!
Nahát!
Apa.
- Tessék. - Tessék, drágám!
- Köszi! - Szívesen.
Figyeljetek, a fa előtt nagyon jó a fény!
- Gyertek! Hol van Sarah? - A rúzsáért ment.
- Sosem rúzsozta magát. - Most már igen.
- Aha. - Kész.
- Jól nézek ki? - Mutasd a fogad!
Spenótot ettél?
- Jól néz ki! - Jól néz ki!
- Nézz ide! - Először Ambert és apát!
- Először apa és lánya. - Rendben.
- Akkor… Aha. - Aha.
Legyen ez a háttérben! A textúra, meg… Szupi!
Akkor most nézzetek egymásra!
Jó. Most nézz fel apára!
Phil, nézz rá a lányodra!
Vagy ne! Nem, nem nézünk. Inkább rám nézünk.
Nem nézegetjük egymást. Soha! Minek is?
De jó! Klassz lett.
- Megvan? - Aha. Hogy? Bocsi.
Nem hallak az inged miatt.
- Vicces. Humoros. - Nekem tetszik.
- Harsogó minta. - Jó.
- Köszi. Köszi. - Jól nézel ki, Phil!
- Köszi. Látod? - Na…
Tetszik a… cipőd.
Köszi.
A divat lett a közös hangunk.
Jó.
Cuki, nagy mosolyt!
- Mehet, vagy… - Megigazítsam a hajad?
Nem, csak… Védem a széltől.
Most anya és lánya. Anya és lánya.
- Igen! - Hajrá!
Oké. Tűnés! Lejárt lemez vagy.
- Mehet. - Mehet.
Jó. Ez baró! Jó a fény.
Mosoly! Cuki!
Nézzetek egymásra!
Ne nézzetek!
Ne nézzetek! Nem néztek egymásra.
Nézzetek… Nézzetek rám!
Nézzetek szépen Pam nénikédre!
Szuper.
Pam néni trükközött, mindent megtett,
hogy elvonja a figyelmet a fülcimpámról.
- Most a család. - Ó, aha!
A család.
- Család! Oké. - Jól van.
- Középre! - Na, csináljuk! De cuki!
- Kész. - Jó… Mehet?
Mosoly!
O-ó, valaki belezavart!
Nem zavartam. Megyek is.
- Hogy… - Ezt a bírónak mondd!
De vele is szeretnék egy képet.
- Most a család. - Addig bemegyek.
Ne menj be! Mindjárt kész.
- Legyen a családról! - Ácsi! Más a fény.
Érzitek? Csinálsz egyet kettőnkről?
- Akkor lett… - Aha, megvan!
- A kép? - Ja, ja, ja.
Olyan jó a fény… csináljuk,
- sugárzom! - Egyedül akarod?
- Na… - Baj, ha egyet…
Csak egyet egyedül! Csak… Így…
- Várj, várj, várj! - A fény!
- Ilyen… Csodás! - Próbálom…
Ez az! Szuper!
- Köszi! Semmiség! - Na!
Csak viccből! Viccből!
Brandi! Azt hittem, a nagyidnál fényképezkedsz.
Most megyek.
- Én kimaradtam. - Apa most ért haza.
Ó, izgulok!
Titeket is lefényképezlek, de előbb Maxet, Sarah-t és Ambert.
- Igen! - Gyorsan! Hajrá!
- Fogd a virágot! - Mehet?
Na, akkor lássuk!
Oké. Ez cuki!
Phil, furán viselkedsz! Phil, tűnés!
Na… Most… Jól van. Tökéletes.
Oké.
Szuper! Imádom!
Most tűnés! Brandi, nyomás!
- Szia! Juj! - Igen, igen. Tűnés! Sipirc!
- Lányok, kezeket a csípőre! - Jó.
Kezeket a csípőre!
Mosoly!
Most pedig a magasba!
Ez szuper lett! Meg is vagyunk.
Üdvözlöm a nagyidat!
- Állj! Srácok… - Vízbe tennéd?
- Aha! - …a bőröm ragyog!
- A… A családot mutasd! - Tökéletes!
- Szuper képek Pamről. - Jól festek!
Ó, atyaég! Gyere ide! Milyen szép vagy!
Csillagom!
Drága kislányom!
Olyan büszke vagyok rád!
- Megbuktatott volna. - Menj a szobádba!
Ne, várj! Állj!
Állj! Mondd meg apádnak, miért nem mész a bálba!
Nem mész?
Azt mondtad, így is elenged!
Ha elmondod neki. Így lett?
- Te tudtad? - Nem!
- De. - Mit?
A lányunk szembeszállt velem.
És szándékosan eltitkolta.
Jó. Nyugalom, Sarah!
Inkább maradj ki belőle!
- Kiszúratta a fülét. - Olyan nagy dolog ez?
Nem igazán?
- Egyetértek. - Én vagyok az apja. Ne mondd ezt!
Azt mondtad, hogy nem igazán,
- én csak egyetértettem. - Ez nagy dolog.
Az. Igazad van.
Szerintem így is elmehetsz.
- Mi? - Egyetértek.
- Hogy? - Vagy nem.
Pam néni, azt mondtad, így is mehetek!
- Te csináltad? - Nem! Nem!
Én csak most láttam meg, sminkelés közben.
És csodás.
Brandi biztos hiányol már.
Legalább elmondta, Sarah.
Nem mondtam el.
- Hogy? - Nem.
Én láttam meg.
Értem. Akkor nem mehetsz.
- Mi az? - Látod?
- Melletted vagyok. - Kösz!
Szeretnék beszélni vele.
Legyen csoportterápia!
- Maradok. - Nyomás!
Akkor nem megyünk a bálba?
Lesz még máskor is, Max.
Amber?
Tudom, hogy ébren vagy. Próbálok nyugodt maradni.
Sajnálom, anya! Sajnálom.
Kiveszem a fülbevalót, majd benő a helye.
Nem a fülbevaló akasztott ki.
Hanem a döntésed.
Hogy úgy döntöttél, megteszel valamit, amit… én megtiltottam neked.
És tudtad, hogy mérges leszek miatta!
Miért?
- Palacsinta reggelire? - Hogy?
- Nem mehettem apához. - Vagyis a válás a baj.
- Ja! - Ja!
Max mint kísérő?
Már úgy várta!
- Röpi? - Olyan jól mehetne!
- Külön matek? - Olyan jól mehetne!
Barátok? Még több barát?
Mindenkinek több kéne!
Jó, szóval…
Megértelek. Rendben? Értelek.
De édesem…
ezek a dolgok nem indokolják meg a döntésedet.
Lehet, hogy ezek váltották ki…
Azt hittem, jobban érzem majd magam,
mert azt tettem, amit akartam.
De már akkor rosszul éreztem magam, amikor kiszúrták.
Haza akartam jönni, és elmondani neked.
Édesem, legközelebb szólj előtte, jó?
Gyere ide, édesem!
Nem vagyok mérges.
De az vagyok, de…
Inkább megbántódtam.
Ne, anya! Ne! Én…
Nem akartalak megbántani.
Édesem, csak…
Csak… Nem akarom, hogy hazudjunk egymásnak.
Az nem vallana ránk.
Ugye? Megbízunk egymásban.
Szeretem magunkat, megbízom magunkban.
És nem akarom, hogy ez elvesszen.
Tudom.
Ne haragudj, anya!
Ne félj, nem veszítjük el önmagunkat!
Tudom.
Szeretlek.
Én is szeretlek.
- Hogy ment? - Hát…
Szent a béke.
Szép volt, Sarah.
Köszi, Phil.
- Holnap felhívom Ambert. - Jó.
- Max. - Phil.
Végre elvittelek volna a bálba.
- Majd máskor. - Jó.
Pam hol van?
Elment helyettünk felügyelni.
Azt mondta, maradjak veled.
És maradtál.
Mindig.
Kihagyom az első sulibálomat.
És az új barátnőm most ott táncol, nélkülem.
Én, Amber Brown, nem akarok dühből döntéseket hozni,
mert az is csak dühöt szül.
És most jöttem rá, hogy inkább apára hasonlítok.
De nem baj.
- Jól vagy? - Mit csinálsz te itthon?
Eljöttem, amikor megkaptam az üzidet. Nem bálozhattam nélküled.
Tényleg kihagyod a bált miattam?
Nem hagyjuk ki!
Még a csini ruhánkban vagyunk.
A feliratot fordította: Alimuradov Dóra