Brangus dienorašti, dievinu savo auskarus.
Ar mano šypsena pasikeitė?
Jausmas išties kitoks.
Ne toks…
Nežinau.
Nelengva šypsotis.
Gal kad turiu paslaptį.
Dėl pradurtų ausų.
Labai vargina slėpti nuo mamos ausis.
Aš, Amber Braun, galvoju,
ar įmanoma jaustis laimingai ar išties džiaugtis,
kai turi paslaptį.
Turiu pasakyt mamai.
Pasielgtum teisingai.
- Taip, teisingai. - Taip.
Negaliu patikėt, kad tam ryžaisi.
Na…
Labai smagu.
Smagi naktis.
Beprotiškai smagi.
Žinoma, tuoj pat atsiųsiu nuotraukas.
Baisiai juokingos.
Ir perskambinsiu tau. Gerai.
Kuo galiu padėti?
Buvau čia vakar.
Pervėrėt man ausis.
Ir?
Aš jos draugė, irgi noriu persivert.
Su tavimi turi būt tėvas ar globėjas.
Eime.
Kaip gerai! Tavo mama čia.
Jiems reikia sutikimo dėl ausų.
Gerai, puiku.
Pirksit auskarus čia - kainuos 24,99 dol., jei turit savus - 40 dol.
Jei prisipažinsi dabar, gali nebeleist eit į šokius.
Taip, bet taip pasielgt teisinga.
- Aha. - Aha.
Bet, kita vertus…
Tai pirmieji mūsų šokiai.
Taip, negalime jų praleisti.
Tad pasielk teisingai - pasisakyk,
bet tiesiog sulauk tinkamo meto po šokių.
Tai palaukt, kada pasakyt?
Gal balsuokime?
Gerai.
Pritariantys operacijai „Tiesos atidėjimas“,
sakykit „taip“.
- Taip. - Taip.
Vis užsižiūriu į tavo ausis.
Turiu būti atsargi.
Tavo mama paseks mano žvilgsnį
- iki tavo ausų… - Tuk tuk.
Dievuli. Kas yra?
Pasakojam vaiduoklių istorijas.
Aha.
Gerai. Tikiuos, jos baisios.
Ei, Amber. Kadangi šokiams pasiskolinai
Brendės suknelę, truputį sutaupėme.
Tad galėtume paišlaidaut madingiems bateliams.
Nenori leistis žemyn ir eit apsipirkt?
Ar čia…
Sveikas, Džastinai.
Sveiki, ponia Braun.
Gerai, pasimatysim apačioje!
Ji naivi.
Nieko nenutuokia.
Visiškai.
Nenusipelniau batelių.
Nenusipelnei.
Tikrai ne.
Bet, kita vertus…
Nauji bateliai. Madingi!
Jei prieš tai neprisipažinsiu.
Taip.
Graužia sąžinė.
Ajai.
Būk stipri.
Būsiu su tavim, kad neprisipažintum. Kol kas.
Aha. Gerai. Man tikrai reikės pastiprinimo.
Susirinkimas nukeliamas,
vykdoma operacija „Tiesos stabdytoja Brendė“.
PAGAL POLOS DANZINGER KNYGĄ „AMBER BROWN“
Gal apsimest, kad jokie bateliai nepatinka.
Bet tai dar vienas melas.
Negavus batelių, mažiau grauš sąžinė.
Gerai.
Mergaitės, norit papietaut?
Amber, vėjas.
Žinoma. Skamba puikiai.
Gerai. Kur norite eiti?
Bus gerai bet kur.
Rimtai, išrankuole?
Baik. Ką tu darai?
Kalbu su tavimi?
Tau viskas gerai?
Na, mama, aš…
Nuėjau…
Na, mama, aš…
Nuėjau…
Turiu kai ką pasakyt…
- Turiu kai ką pasakyt… - Ji nori aukštakulnių.
Ne. Ne ne.
Dar ne. Jokių kulniukų.
Žema pakulnė - nieko. Aukštakulniai - jokiais būdais.
Per plauką.
Tave paveikė motiniški kerai.
- Tikrai. - Susikaupk.
Šokiai, paskui prisipažinsi.
Nieko tokio. Tu geras žmogus, Amber Braun.
Tik prasidūrei ausis.
Taip. Savo ausis.
Jei tik prasidūriau savo ausis,
kodėl man tarsi spaudžią širdį?
Ar taip jautiesi, kai neklausai mamos, darai,
ką užsimanei, ir nesakai tiesos?
Aš, Amber Braun, priėmiau blogą sprendimą.
„IŠTEMPK AUSIS“
Filai? Tu ankstyvas.
Po kamščio prieš „Ozo šalies burtininką“
nerizikuosiu pavėluot į jos pirmus šokius.
Ką tik užplikiau obuolių ir cinamono arbatos. Nori?
Gerai.
Perdažėte čia.
Ne. Nieko čia nekeitėme.
Na, nebūčiau tikras.
Gera grįžti.
Turi omeny, į Jungtines Valstijas?
Taip, ir į jas.
Tarsi niekas nepakito.
Kaip sėdėdavome virtuvėje?
Netiesioginės užuominos.
- Nesuprantu, ką turi omeny. - Būtent.
Sveikučiai.
- Filai. - Maksai.
- Sara. - Brangusis.
- Taip? - Taip?
Na, jos Amber. Eisiu ir pamerksiu.
Ne. Palik pakuotėje. Pats paduok jai.
Koks tu dėmesingas.
- Aha. - Ji pasijus suaugusi.
Tikrai.
Imsiu ir pasakysiu garsiai.
Nenorėtumėt filmuot realybės šou?
- Štai ir Pemė. - Aha.
Sara.
- Pem. - Filai.
- Maksai. - Pem.
Sara.
Tikiuos, kad ta kosmetika tau.
Ui.
Nagi. Šmaikštu. Tai Amber.
Pasižadėjau padažyti ją. Nesijaudink!
Nieko ryškaus. Tik švelni rausva ir bespalvė pudra.
Jokių šešėlių. Ar tušo!
Tvarka.
Nepaminėjai dirbtinių blakstienų.
Ne! Ne!
Pem.
Oho, tik pažiūrėkit!
Pasisuk.
- Taip! - Ji iš Brendės formų kolekcijos.
Žiūrėk, ką turiu.
Ką?
- Čia man? - Aha.
Tai rimtai sakai, kad mama leido padažyt mane?
Taip, leido.
Kaip šaunu.
Labai šaunu. Nebūtina, bet tikrai smagu.
- Pagaliau mama leido pasilinksmint. - Nagi.
Žinai, kad mama rūpinasi tavimi.
Labą dieną.
Užsimiršau.
Ar mama žino?
Ne.
Ką?
Amber.
Man nepatinka, kai taip sakai mano vardą.
Kodėl?
Tau nebūdinga taip maištauti prieš aiškias mamos taisykles.
Na, aš pykau. Buvau labai pikta.
Nes yra daug dalykų, kurių pati negaliu spręsti.
Turi prisipažinti mamai.
Bet tada ji neleis eiti į šokius.
Ne. Tavo mama supratinga.
Aišku, ji bus labai pikta ir labai labai nusivylusi,
bet žinau, kad ji tikrai supras
ir įvertins tai, kad pasakei tiesą.
Ir vis tiek nueisi į šokius.
Ne, prašau.
Leisk palaukti.
Pasakysiu jai viską rytoj.
Prašau.
Gerai.
Myliu tave.
Ir aš tave myliu.
Taip!
Tik pažiūrėkit!
Tėti.
- Prašau. - Prašau, širdele.
- Ačiū, mama! - Prašom.
Pala, prie medžio labai geras apšvietimas!
- Eikšit. Kur Sara? - Nuėjo pasiimt lūpdažio.
- Seniau ji lūpų nesidažydavo. - Dabar dažos.
- Aha. - Gerai, aš pasiruošus.
- Gerai atrodau? - Parodyk dantis.
Valgei špinatų?
- Ji atrodo gerai. - Ji atrodo gerai.
- Nagi, parodyk man. - Pirma fotografuokim Amber su tėčiu.
- Tėvas su dukra pirmi. - Žinoma.
- Gerai, tad tu… Aha. - Aha.
Man labai patinka jis fone. Ta tekstūra… Gerai.
Gerai, žiūrėkit į vienas kitą.
Gerai. Pakelk akis į tėtį.
O tu, Filai, pažvelk į dukrą.
Arba ne. Ne, nedarykit taip. Žiūrėk į mane.
Niekas nežiūrėkit vienas į kitą. Niekad. Kam to reikia?
Man patinka. Labai gera.
- Nufotografavai? - Aha. Ką? Atleisk.
Tavo marškiniai blokuoja garsą.
- Šmaikštu. Komikė Pem. - Man jie patinka.
- Baisūs. - Gerai atrodo.
- Ačiū. - Gerai atrodai, Filai.
- Ačiū, Maksai. Matot? - Rimtai?
Man patinka tavo… batai.
Ačiū.
Bandau užmegzti ryšį per stilių.
Gerai.
Ir, kaip miela, šypsokitės.
- Jau gerai ar… - Amber, tau pataisyt plaukus?
Ne, aš tik… pasitvarkau.
Dabar mama ir dukra.
- Taip! - Nagi!
Gerai. Tu traukis. Šalin.
- Na štai. - Na štai.
Bus gerai. Puikiai krinta šviesa.
Šypsomės. Kaip miela!
Pažiūrėkit viena į kitą.
Nežiūrėkit viena į kitą!
Nežiūrėkit viena į kitą. Nežiūrim.
Tiesiog žiūrėkit į mane.
Tiesiog tiesiai į senę tetą Pem.
Gerai.
Sena gera teta Pem,
ji daro viską, ką gali,
kad tik nukreiptų dėmesį nuo mano ausų.
- Nufotografuokim visą šeimą. - Taip!
Einam, šeima.
- Šeima. Gerai. - Gerai.
- Štai, tu į vidurį. - Na štai. Kaip miela.
- Pasiruošęs. - Gerai… Pasiruošę?
Na štai.
Kai kas įlindo į nuotrauką.
Nelendu, išeinu.
- Ką… - Pažiūrėsim, ką teisme sakysi…
Bet noriu nuotraukos su mumis trimis.
- Dabar šeimos nuotrauka. - Palauksiu viduje.
Ne, nelauk viduj. Tuoj baigsim.
- Galima šeimos nuotrauką? - Pala! Šviesa pasisuko.
Pajutot? Galima mane su Amber?
- Nufotografavai… - Aha, turim!
- Mus? - Aha.
Labai gerai, kad čia šviesa… pažiūrėkim,
- ir mano dvasia. - Nori ir viena?
- Nori… - Nieko, kad noriu ir viena…
Tik vieną nuotrauką? Tik…
- Pala! - Ši šviesa.
- Tai… Išnaudok. - Bandau…
Štai taip. Man patinka.
- Ačiū. Čia niekis. - Nagi.
Tiesiog smagu. Smagu!
Brende! Maniau, kad buvai fotografuotis pas močiutę.
Dabar eisiu.
- Nė nenusifotografavau. - Ką tik grįžo tėtis.
Kaip smagu!
Brende, pažadu, nufotografuosiu jus,
bet pirma Maksas, Sara ir Amber.
- Taip! - Greitai. Pirmyn.
- Laikyk gėles. - Pasiruošę?
Gerai, varom.
Gerai. Žavu.
Filai, keistai elgies.
Filai, pasitrauk.
Gali… Man tik… Štai. Tobula.
Gerai.
Tobula. Nuostabu.
Gerai, lauk. Dabar ateik, Brende.
- Labas! O vargeli. - Aha. Lauk.
- Mergaitės, rankos ant klubų! - Gerai.
Įremkit rankas į klubus.
Ir šypsomės.
Kur jūsų rankos? Iškelkit jas!
Puiku, šaunuolės! Nusifotografavom.
Perduok močiutei linkėjimus!
- Pala! Žmonės… - Gali pamerkt?
- Aha, žinoma. - …mano oda beveik permatoma.
- Ar tu… Parodyk šeimą. - Atrodau skaisčiai!
- Daug gerų Pem nuotraukų. - Gerai atrodau.
O vargeli. Ateik čia. Tik pažiūrėkit!
Spindulėlis.
Mano brangiausioji.
Labai tavimi didžiuojuosi.
- Bandė pakišt mane. - Tiesiai į savo kambarį, panele!
Ne, palauk! Stok!
Stok! Pasakyk tėvui, kodėl neisi į šokius.
Neis?
Sakei, mama leis eit!
Jei pasakysi jai. Pasakei?
- Žinojai? - Ne!
- Taip. - Ką žinojo?
Mūsų dukra nusprendė neklausyti manęs.
Tyčia be mano žinios.
Gerai. Ramiau, Sara.
Aš nesivelčiau.
- Nuėjo ir prasidūrė ausis. - Ar tai taip svarbu?
Nelabai?
- Sutinku, nelabai. - Aš tėvas ir galiu sakyt „nelabai“.
Sakei „ne taip svarbu“,
- aš pasirinkau „nelabai“. - Tai labai svarbu.
Svarbu. Tu teisi.
Manau, vis tiek gali eit į šokius.
- Ką? - Sutinku.
- Ką? - Arba ne.
Teta Pem, sakei, vis tiek galėsiu eit.
- Tu tai padarei? - Ne!
Pirmąkart pamačiau ją su auskarais viršuje.
Ir jie atrodo pasakiškai.
Brendė nežinos, kur aš.
Ji bent pasakė tau, Sara.
Nepasakiau.
- Ką? - Nepasakė.
Pati pamačiau.
Aha. Tuomet negali eit į šokius.
- Ką? - Matai?
- Palaikau tave, sesut. - Ačiū!
Noriu viena kalbėt su Amber.
Man tinka kalbėtis grupėje.
- Aš liksiu. - Eik.
Kaip suprantu, nevažiuojam į šokius?
Bus tų šokių, Maksai.
Amber?
Širdele, žinau, kad nemiegi. Aš tikrai bandau nurimti.
Labai atsiprašau, mama.
Išsiimsiu auskarus ir leisiu skylėms suaugti.
Pykstu ne dėl auskarų.
Pykstu dėl tavo pasirinkimo.
Pasirinkimo elgtis taip, kaip aš… aiškiai neleidau.
Žinojai, kad tai labai supykdys mane!
Kodėl?
- Savanorystė kepti blynus? - Ką?
- Keitei savaitgalį su tėčiu. - Sakai, kad išsiskyriau su juo.
- Mhm. - Mhm.
Maksas - prižiūrėtojas?
Jis taip laukė.
- Tinklinis? - Galėtum puikiai žaist.
- Papildoma matematika? - Galėtum puikiai gaudytis.
Draugai? Kad man reikia jų daugiau?
Visiems reikia daugiau, širdele.
Gerai, atsiprašau…
Suprantu tave. Gerai?
Suprantu tave.
Bet, širdele…
niekas iš tų dalykų nepateisina tavo pasirinkimo.
Paaiškina, kas tave paskatino, bet…
Pamaniau, kad geriau jausiuos,
darydama tai, ką noriu, kada noriu.
Bet vos tik man pervėrė ausis, nuliūdau.
Aš tik ir norėjau bėgt namo tau pasakyt.
Širdele, kitą kartą tiesiog pirma pasakyk man, gerai?
Eikš, širdele.
Nepykstu.
Pykstu, bet…
Labiau jaučiuosi įskaudinta.
Ne, mama. Aš negalvojau…
Nenorėjau tavęs įskaudinti.
Širdele, mes tik…
Aš tik nenoriu, kad meluotume viena kitai.
Dėl to esam tokios, kokios esam.
Taip? Pasitikėjimas.
Myliu mūsų santykius ir pasitikiu mumis.
Nenoriu prarasti to.
Žinau.
Labai atsiprašau, mama.
Nesijaudink, mes vis dar tokios pat.
Taip.
Aš myliu tave.
Labai tave myliu, širdele.
- Kaip sekėsi? - Sekėsi…
Susitaikėme.
Gerai susitvarkei, Sara.
Ačiū, Filai.
- Rytoj paskambinsiu Amber. - Gerai.
- Maksai. - Filai.
Pagaliau būčiau nusivedęs tave į mokyklos šokius.
- Kitą kartą? - Aha.
Ei, kur Pem?
Na, ji perėmė mūsų prižiūrėtojų darbą.
Sakė, turėčiau palaikyti tave.
Ir palaikai.
Visada.
Praleisiu savo pirmuosius šokius.
O ten mano naujoji draugė linksminasi be manęs.
Aš, Amber Braun, nenoriu priimti sprendimų vedama pykčio ir nusivylimo,
nes tai tik sukelia pyktį ir nusivylimą.
Manau, kad esu panašesnė į tėtį nei į mamą.
Nieko tokio.
Viskas gerai?
Ką veiki namuose?
Gavusi tavo žinutę išėjau.
Negaliu likt šokiuose be savo draugės.
Negaliu patikėt, kad dėl manęs praleisi šokius.
Nieko nepraleisim.
Vis tiek vilkime dailias sukneles.
Išvertė Kristina Čeidaitė