Denníček, zbožňujem svoje náušky!
Je môj úsmev iný?
Ja sa teda cítim inak.
Nejak zle...
Neviem.
...sa mi usmieva.
Možno pre to tajomstvo.
Náuškové tajomstvo.
Je strašne únavné to pred mamou skrývať.
Ja, Amber Brown, rozmýšľam,
či sa vôbec môžem baviť alebo byť ozaj šťastná,
keď niečo tajím?
Musím sa priznať mame.
Je to správne.
- To je. - Hej.
Ako si ich v obchode presvedčila?
No...
Zábava.
Super večer.
Super, toľko zábavy.
Hneď ti pošlem fotky.
Sú srandovné.
Hneď zavolaj naspäť. Fajn.
Pomôžem vám?
Bola som tu minule.
Prepichli ste mi uši.
A?
Som jej kamoška a tiež chcem prepichnúť uši.
Potrebuješ rodiča alebo opatrovníka.
Poď.
Super, prišla tvoja mama.
Potrebujú váš súhlas.
Dobre, super.
Bude to 24,99, ak si náušky kúpiš tu a 40, ak máš vlastné.
Ak sa teraz priznáš, možno nepôjdeš na ples.
Hej, ale je to tá správna vec.
- Hej. - No.
Na druhej strane...
Je to náš prvý ples.
Hej, nesmieme ho zmeškať.
Tak urob správnu vec a priznaj sa, ale až po tom plese.
Takže počkať?
Budeme hlasovať?
Fajn.
Tí, čo sú za operáciu Odložená pravda,
povedia za.
- Za. - Za.
Stále ti zízam na uši.
Musím byť opatrná.
Tvoja mama ma raz nachytá
- a... - Klop, klop.
Panebože. Čo sa deje?
Duchárske príbehy.
Hej.
Aha. Snáď sú riadne strašidelné.
Amber, premýšľala som, že keď si si od Brandi
požičala šaty, ušetrili sme peniažky.
Čo keby sme ich vyhodili na nové topánky?
Zájdeme do obchoďáku?
To je...
Ahoj, Justin.
Pani Brownová.
Uvidíme sa dolu!
Je nevinná.
Nemá tušenie.
Žiadne.
Topánky si nezaslúžim.
Nie.
Vôbec.
Ale na druhej strane...
Nové topánky! Luxusné!
Ak sa dovtedy nepriznám.
Hej.
Cítim sa previnilo.
O-ou.
Buď silná.
Ostanem a pomôžem ti nepriznať sa. Zatiaľ.
Hej. Dobre. Potrebujem podporu.
Stretnutie je ukončené
a operácia Brandi blokuje pravdu sa začína.
PODĽA KNIHY PAULY DANZIGEROVEJ
Zatvárim sa, že sa mi žiadne nepáčia?
To je ďalšia lož.
Bez topánok bude menej viny.
Dobre. Fajn.
Zájdeme na obed, decká?
Amber, vietor.
Jasné. To znie dobre.
Fajn. Kam chcete ísť?
Kdekoľvek.
Naozaj, ty prieberčivka?
Prestaň. Prestaň, čo to robíš?
Rozprávam sa s tebou.
Si v pohode?
No, mami...
Išla som...
No, mami...
Išla som...
Musím ti...
- Musím ti povedať... - Chce opätky.
Nie. Nie, nie, nie.
Opätky ešte nie.
Možno malé, ale určite nie vysoké.
Tesné.
Zamamovala ťa.
- Hej. - Sústreď sa.
Ples a po ňom plné priznanie.
To nič. Si dobré dievča, Amber Brown.
Sú to len prepichnuté uši.
Hej. Iba uši.
Ak sú to len moje prepichnuté uši, tak prečo mám pocit, že ma bolí srdce?
Takto sa cíti ten, kto nepočúva mamu, robí si čo chce a nehovorí pravdu?
Ja, Amber Brown, som sa rozhodla zle.
KRÁSNY LALÔČIK
Phil? Si tu skoro.
Po tej zápche pred predstavením nechcem meškať aj na ples.
Máme škoricový čaj, dáš si?
Dobre.
Na stenách je iná farba.
Nie. Nič sa naozaj nezmenilo.
To teda neviem.
Je dobré byť späť.
V Amerike?
Hej, aj to.
Je mi to dôverne známe.
Sedieť u nás v kuchyni?
Tá nepriama reč.
- Neviem, čo myslíš. - Presne.
Ahoj... te.
- Phil. - Max.
- Sarah. - Zlatko.
- Hej? - Áno?
Kvety sú pre Amber, dám ich do vody.
Nechaj ich zabalené a dáš ich rovno jej.
Aké pozorné.
- Hej. - Ako dospelá.
Presne.
Je na mne povedať to nahlas.
Rozmýšľali ste nad reality šou?
- A prišla Pammy. - Hej.
Sarah.
- Pam. - Phil.
- Max. - Pam.
Sarah.
Dúfam, že ten mejkap je pre teba.
Au.
Ha, vtipné. Je pre Amber.
Sľúbila som, že ju namaľujem. Neboj!
Iba svetloružový lesk a priesvitný púder.
Žiadne tiene ani maskara.
Žiadny problém.
Nezmienila si umelé mihalnice.
Nie! Nie!
Pam.
Pozrime sa na teba!
Zatoč sa.
- Hej! - Z Brandinho tvarového šatníka.
Niečo tu mám.
Čo?
- To je moje? - Hej.
Hovoríš, že mama naozaj povedala, že môžem mať mejkap?
Áno. Povedala.
Úžasné.
Paráda. Nepotrebuješ ho, ale je to fajn.
- Konečne mi niečo dovolila. - No tak.
Mama na teba iba dáva pozor.
Ahojte.
Na sekundu som zabudla.
Vie o tom mama?
Nie.
Čože?
Amber.
Nepáči sa mi, keď tak vyslovuješ moje meno.
Prečo?
Zvyčajne sa nebúriš proti maminým jasným pravidlám.
No, bola som naštvaná. Veľmi.
Lebo... Je veľa vecí, ktoré nemôžem... Nemôžem ani nič povedať.
Musíš sa jej priznať.
Ale nepustí ma na ples.
To nie. Nie je taká zlá.
Áno, bude... nahnevaná a veľmi, veľmi sklamaná,
ale naisto viem, že to pochopí a že si bude vážiť, že si sa priznala.
A aj tak pôjdeš na ples.
Nie, prosím.
Prosím, nechaj ma počkať.
Priznám sa jej zajtra.
Prosím.
Fajn.
Ľúbim ťa.
Aj ja teba.
Áno!
No toto!
Oci.
- Na. - Zlatko, nech sa páči.
- Mami, vďaka! - Nemáš začo.
Tu pri strome je super svetlo!
- Poďte. Kde je Sarah? - Dáva si rúž.
- Ten nikdy nenosila. - Teraz ho nosí.
- Aha. - Môžeme.
- Vyzerám dobre? - Ukáž zuby.
Mala si špenát?
- Vyzerá dobre. - Dobre.
- Pozri sem. - Dobre, najprv Amber a ocko.
- Otec s dcérou. - Jasné.
- Dobre... - Hej.
Toto pozadie je super. Tá textúra a... Fajn.
Dobre, pozrite sa na seba.
Fajn. Pozri sa hore na ocka.
A Phil, ty na dcéru.
Alebo nie. To rozhodne nerob. Pozri na mňa.
Nepozerajte sa na teba. Nikdy. A načo?
Zbožňujem to. Krásne.
- Máš to? - Čo? Pardon.
Cez košeľu som ťa nepočula.
- Smiešne. Si komička. - Páči sa mi.
- Kričí. - Pekná.
- Vďaka. - Vyzeráš dobre, Phil.
- Vďaka. Vidíte? - Fakt?
Mne sa páčia tvoje topánky.
Díky.
Len staviame módne mosty.
Aha.
Krásne, úsmev.
- Skončili sme... - Amber, upravím ti vlasy?
Nie, len... si ich uhladzujem.
Teraz matka s dcérou.
- Áno! - Poďme!
Dobre. Ty končíš. Choď do boxov.
- Ideme. - Poďme.
Dobre. Super. To svetlo je peckové.
Úsmev. Nádhera!
Pozrite sa na seba.
Nepozerajte na seba!
Nepozerajte na seba. To nie.
Pozrite... priamo na mňa.
Na starú dobrú tetu Pam.
Super.
Typická Pam,
robí všetko, čo môže,
aby odpútala pozornosť od mojich uší.
- A teraz rodina. - Áno!
Rodinu.
- Rodinu, dobre. - Fajn.
- Ty poď do stredu. - Ideme na to. Rozkošné.
- V pohode. - Hotovo?
Fotíme.
O-ou, je tam fotkokazič.
Nekazil som, odchádzam.
- Čo... - To povedz sudcovi.
Chcem aj fotku nás troch.
- Je to o rodine. - Počkám dnu.
Nie, nechoď dnu. Už budeme hotoví.
- Dáme rodinnú? - Zmenilo sa svetlo.
Cítite to? Odfotíš ma s Amber?
- Máme... - Hej, mám.
- Máš nás? - Hej.
Ach, to svetlo...
- ...má dušu. - Chceš sama?
- Chceš... - Je zlé...
Jednu sama? To len...
- Počkať! - To svetlo!
- Je to... Mólo. - Skúšam...
Mám to. Ide mi to.
- Vďaka. Len tak. - Hej.
Zábava, paráda!
Brandi! Ja že sa ideš fotiť ku starkej.
Idem.
- Nemám fotku. - Prišiel ocko.
Tak sa teším!
Odfotíme vás, sľubujem, ale najprv cvaknem Maxa, Sarah a Amber.
- Áno! - Poďme.
- Drž kvety. - Pripravení?
Dobre, fotíme.
Dobre. Zlaté.
Phil, si divný.
Phil, vypadni.
Môžem... Takto... Super.
Dobre.
Krásne, decká.
Dobre, preč s vami. Brandi, poď.
- Ahoj! - Hej. Prečky preč.
- Dievčatá, ruky na pás! - Fajn.
Ruky na boky.
A úsmev.
A ruky do vzduchu, máme párty!
Paráda, decká! Máme to.
Pozdrav odo mňa starkú!
- Ja... - Dáš ich do vody?
- Hej, jasné. - ...mám žiarivú pokožku.
- Ukáž rodinu. - Vyzerám šťavnato!
- Samá Pam. - Vyzerám skvele.
Panebože. Poď sem, pozrime sa.
Moje slniečko.
Moja najdrahšia.
Som na teba taká hrdá.
- ...podraziť. - Mladá dáma, do izby!
Počkaj! Stoj!
Povedz otcovi, prečo nejdeš na ples.
Nejde?
Povedala si, že ma pustí.
Priznala si sa?
- Vedela si to? - Nie!
- Áno. - Vedela čo?
Naša dcéra ma neposlúchla.
Išla poza môj chrbát.
Upokoj sa, Sarah.
Do toho by som sa neplietla.
- Dala si prepichnúť uši. - To je také hrozné?
Ani nie.
- Ani nie. - To môžem povedať iba ja.
Povedal si „nie také hrozné“,
- tak ja „ani nie“. - Je to hrozné.
Je, máš pravdu.
Podľa mňa môžeš ísť na ples.
- Čo? - Súhlas.
- Čože? - Alebo nie.
Pam, povedala si, že budem môcť.
- To ty? - Nie, nie!
Prvýkrát som ich videla hore.
A vyzerajú úžasne.
Brandi sa bude diviť, kde som.
Aspoň sa ti priznala.
Nepriznala.
- Čože? - Nepriznala.
Našla som ich.
Aha. Tak potom nemôžeš ísť.
- Čo? - Vidíš?
- Som s tebou, ségra. - Díky!
Pohovoríme si osamote.
Mne sa skupina páči.
- Ostanem. - Choď.
Takže nejdeme na ples?
Budú ďalšie, Max.
Amber?
Zlatko, viem, že nespíš. Snažím sa upokojiť.
Prepáč mi to, mami. Mrzí ma to.
Vyberiem si ich a nechám ich zahojiť.
Nehnevajú ma náušnice.
Ale tvoje rozhodnutie.
Rozhodla si sa urobiť niečo... čo som ti veľmi jasne zakázala.
A vedela si, že ma to veľmi nahnevá!
Prečo?
- Raňajky v kostole? - Čože?
- Zmenila si víkend s ockom. - A rozviedla sa s ním.
- Ha. - Ha.
Max ako doprovod.
Tak sa tešil.
- Volejbal? - Bola by si dobrá.
- Matika. - Mohla by si byť dobrá.
Potrebujem viac kamošov?
To my všetci, zlatko.
Fajn, pre...
Chápem, dobre?
Chápem.
Ale, zlatko...
nič z toho neospravedlňuje tvoje rozhodnutie.
Vysvetľuje to tvoj dôvod...
Myslela som, že mi bude lepšie,
keď urobím, čo chcem a kedy chcem.
Ale akonáhle mi ich prepichli, bolo mi smutno.
Chcela som utekať domov a povedať ti to.
Zlatko, nabudúce mi to povedz hneď, dobre?
Poď ku mne, miláčik.
Nie som naštvaná.
Som, ale...
Viac ma to bolí.
Nie, mami. To nie. Nemyslela som...
Nechcela som ti ublížiť.
Zlatko, my...
Nikdy nechcem... aby sme si klamali.
To nás robí nami.
Vieš? Dôvera.
Ľúbim nás a dôverujem nám.
A nikdy nás nechcem stratiť.
Viem.
Je mi to tak ľúto, mami.
Neboj, stále sme to my.
Hej.
Ľúbim ťa.
Veľmi ťa ľúbim, zlatko.
- Ako to šlo? - Šlo...
Sme v pohode.
Dobrá práca, Sarah.
Vďaka, Phil.
- Zajtra Amber zavolám. - Dobre.
- Max. - Phil.
Konečne som ťa mal zobrať na školský ples.
- Inokedy? - Hej.
Kde je Pam?
Šla za nás ako doprovod.
Vraj tu mám byť pre teba.
A si tu.
Vždy.
Nejdem na prvý školský ples.
A kamoška sa tam zabáva bezo mňa.
Ja, Amber Brown, sa nechcem rozhodovať na základe hnevu a márnosti,
lebo to prinesie iba to isté.
Tiež si uvedomujem, že som viac po ockovi ako po mame.
A to nevadí.
Si v pohode?
Čo robíš doma?
Odišla som po tvojej správe.
Nemohla som tam ostať bez kamošky.
Neverím, že kvôli mne prídeš o ples.
Neprídeme oň.
Stále sme v pekných šatách.
Preklad titulkov: Martina Mydliar