Dragi Dnevnik! Uhani so prelepi!
Se smejim drugače?
Zdi se mi, da se.
Ampak ne…
Kaj pa vem, težko se veselim.
Mogoče zato, ker skrivam to, da imam preluknja ušesa.
Naporno je skrivati ušesa pred mami.
Jaz, Amber Brown, se sprašujem,
se sploh lahko imaš fino ali si resnično srečen,
če imaš skrivnost?
-Mami moram povedati. - Tako bi bilo prav.
- Ja, res je. - Ja.
- Ne morem verjeti, da so ti kar naredili. - No…
Tako zabavno. Ja, zabaven večer. Noro zabaven večer.
Ja, takoj ti bom poslala fotke.
Nore so. Takoj me pokliči nazaj. Prav.
Želita?
Zadnjič sem bila tu. Ušesa ste mi preluknjali.
- Pa? - Tudi jaz bi si preluknjala ušesa.
Starš ali skrbnik mora biti s tabo.
- Pridi. - O, super! Tvoja mama je prišla.
Privolite, da si preluknja ušesa.
Super.
24,99 z nakupom uhanov ali 40, če jih že imaš.
Če boš zdaj priznala, mogoče ne boš smela na ples.
Ja, ampak prav je, da povem.
- Ja. - Ja.
- Po drugi strani pa… -To je najin prvi ples.
Ja, ne smeva ga zamuditi.
Naredi, kot je prav, in povej.
Ampak po plesu.
Naj še počakam?
- Glasujemo? - Prav.
Vsi za operacijo Preložena izpoved resnice, recite "ja".
Ja.
Ves čas buljim v tvoja ušesa. Paziti moram.
Tvoja mama bo sledila mojemu pogledu
- k tvojim ušesom… - Tok, tok.
Ojej, kaj se dogaja?
- Srhljive zgodbe si pripovedujeva. - Ja.
Upam, da so dobre in strašne.
Ker si si obleko za nocojšnji ples sposodila od Brandi, sva prihranili
in bi šli lahko po nove nobel čevlje. Pridita dol, pa gremo v trgovino.
Je to…
-Živjo, Justin. -Živjo, gospa Brown.
Prav, spodaj se dobimo.
Tako nevedna je. Še sanja se ji ne.
- Ne. - Ne zaslužim si čevljev.
- Res si jih ne. -Res ne.
Po drugi stani pa…
Novi, nobel čevlji!
-Če ne bom priznala pred tem. -Ja.
- Tako krivo se počutim. - O ne.
Močna bodi. Ob tebi bom, da ne boš še priznala.
Ja. Prav. Potrebujem podporo.
Končali smo. Začenja se operacija Oviralka resnice Brandi.
PO KNJIGI "AMBER BROWN" PAULE DANZIGER
- Rekla bom, da mi nobeni čevlji niso všeč. -Še ena laž.
- Brez čevljev se bom počutila manj krivo. - Prav.
- Gremo kaj pojest? - Amber, veter.
Seveda.
Prav. Kam bi šli?
Kamorkoli.
Resno, izbirčna Metka?
Nehaj. Kaj delaš?
S tabo govorim?
Si dobro?
Veš, mami…
Šla sem…
Veš, mami…
Šla sem…
Moram ti povedati…
- Moram ti povedati… - Visoke pete hoče.
Ne. Ne, ne, ne. Ne še. Ne visokih pet.
Nizke lahko, visokih pa ne.
- Za las. - Pod mamino oblastjo si.
- Seveda. - Zberi se.
Šolski ples, potem priznanje. V redu je, dober človek si, Amber.
- Samo preluknjana ušesa so. - Ja. Samo ušesa so.
Če so samo preluknjana ušesa, samo moja ušesa,
zakaj me potem boli srce?
Je to zato, ker nisem ubogala mame, naredila po svoje in zamolčala resnico?
Jaz, Amber Brown, sem se slabo odločila.
SKOZI ENO UHO NOTER
Phil? Zgoden si.
Nočem zamuditi na njen prvi ples tako kot na Čarovnika iz Oza.
-Čaj sem skuhala. Boš? - Prosim.
Stene so drugačne barve.
Ne, nič se ni spremenilo.
Ne bi rekel, da se ni.
Prijetno je biti doma.
Misliš doma v ZDA?
Ja, tudi to.
To je zelo domače.
- Ker sedim v kuhinji? - Ker govoriva po ovinkih.
- Ne vem, kaj misliš. - Natančno tako.
Živjo.
- Phil. - Max.
- Sarah. - Dragi.
- Ja? - Ja?
Za Amber so. V vodo jih bom dal.
Ne, naj bodo zavite. Kar njej jih daj.
Zelo pozoren si. Odraslo se bo počutila.
Kar naglas povem. Ste pomislili, da bi snemali resničnostno oddajo?
- In tu je Pammy. - Ja.
Sarah.
- Pam. - Phil.
- Max. - Pam.
Sarah.
Upam, da so ličila zate.
Res smešno. Za Amber so. Obljubila sem, da jo bom naličila.
Ne bom premočno. Malo rožnate in prosojen puder.
Nobenih senčil in maskare.
Noben problem. Umetnih trepalnic nisi omenila.
Ne! Ne!
Pam.
Čedna si!
Zavrti se.
- Ja! - Iz Brandijine zbirke oblik je.
Glej, kaj imam zate.
Kaj?
- Je to moje? - Ja.
Hočeš povedati, da je mami rekla, da se lahko naličim?
Ja, je.
Kulsko.
Zelo. Ličil ne rabiš, so pa zabavna.
- Končno mi mami dovoli malo zabave. - Daj no. Veš, da ti želi najboljše.
Živjo.
Za hip sem pozabila.
Mama ve?
Ne.
Kaj?
Amber.
Ni mi všeč, ko me tako pokličeš.
Zakaj? Ni ti podobno, da se upreš maminemu jasnemu pravilu.
Jezna sem bila. Zelo jezna.
Ker je toliko stvari, pri katerih nimam besede.
Povedati ji moraš.
- Potem mi ne bo dovolila na ples. - Ne, ne. Mama je razumevajoča.
Seveda bo jezna in zelo razočarana.
Vem pa, da bo razumela.
Cenila bo, da si ji povedala, in še vedno boš šla lahko na ples.
Prosim, ne.
Prosim, dovoli, da počakam.
Jutri ji bom povedala.
Prosim.
- Prav. Prav. - Rada te imam.
Jaz pa tebe.
Ja!
Kako si čedna!
Oči.
- Izvoli. - Izvoli, srček.
- Hvala, mami! - Prosim.
Svetloba pri drevesu je super.
- Pridite sem. Kje je Sarah? - Po šminko gre.
- Nikoli se ni šminkala. - Zdaj se.
Pripravljena sem.
- Sem v redu? - Pokaži zobe.
Si jedla špinačo?
- V redu je. - V redu je.
- Pokaži. - Najprej Amber in oči.
- Najprej oče in hči. - Seveda.
- Prav, ti… - Ja.
To v ozadju mi je všeč. Ta tekstura.
Prav, glejta se.
Očka poglej. Phil, poglej hčerko.
Ali pa ne. Ne delajta tega, mene glejta.
Ne glejte se med sabo. Komu je do tega?
Ta je super.
- Si posnela? - Ne slišim, preveč kričečo srajco imaš.
- Zdaj si komičarka, a? - Lepa srajca je.
- Hvala. - V redu si, Phil.
Hvala, Max. Vidiš?
Tvoji čevlji so mi všeč.
Hvala. Tkem vezi. Z modo.
Prav.
Luštkano. Nasmeh.
- Smo končali? - Amber, ti popravim lase?
- Ne, tako so mi všeč. - Zdaj pa še mama in hči.
- Ja! - Dajmo! Ti izpadeš. Kot knof od gat.
- Pa dajmo. - Krasni sta. Svetloba je super.
Nasmeh. Luštkano!
Poglejta se.
Ne glejta se. Mene glejta.
V tetko Pam glejta.
Dobro.
Značilno za teto Pam.
Počne vse, kar more, da bi odvrnila pozornost od mojih ušes.
-Še družinsko. - Oja, še družinsko.
- Družina. Dobro. - Prav.
- Ti greš na sredino. - Takole. Luštni ste.
Ste?
Takole.
Tujek v fotki.
Nisem tujek, odhajam.
- Kaj? - Kar misli si.
Hočem fotko z nami tremi.
- Družinska slika je. - V hišo grem.
Ne, čakaj, takoj bomo.
- Družinsko. - Svetloba se je spremenila.
Posnemi mene z Amber.
- Si jo posnela? - Ja, sem.
- Svetloba je res krasna. In moj duh. - Hočeš biti sama?
- Hočeš… - Je grozno, če hočem biti sama na eni?
-Čakaj! - Svetloba je super.
Privlačna bom. Super sem. Noro dobro.
Hvala. Saj ni taka reč. Zabavno je.
- Brandi! Se ne greš fotografirat k babici? - Zdaj grem tja.
- Na nobeni fotki nisem. - Oči je prišel domov. Komaj čakam!
Brandi, pred vama moram fotografirati Maxa, Sarah in Amber.
- Ja! - Hitro.
- Primi rože. - Ste?
Prav, pa dajmo.
Luštni ste.
Phil, čuden si.
Phil, umakni se. Takole, krasno.
Dobro.
Super ste. Vidva ven, Brandi noter.
-Živjo. - Ven greš.
- Roke na boke, punci! - Prav.
Dajmo, roke na boke. Nasmeh.
Roke v zrak, kot da sta brez skrbi!
- Krasna slika! Lepa je. - Pozdravi babico.
-Čakajte. - Jih daš v vodo?
- Ja. - Prosojno kožo imam.
- Pokaži družinsko. - Tako sveža sem.
- Veliko slik s Pam. - Dobra sem.
Pridi sem. Kako si čedna.
Moje sonce.
Ljuba moja punčka.
Zelo sem ponosna nate.
- Hotel je, da izvisim. - V sobo!
Ne, čakaj!
- Očetu povej, zakaj ne greš na ples. - Ne greš?
- Rekla si, da mi bo dovolila. -Če ji boš povedala. Si ji?
- Si vedela? - Ne!
- Ja. - Kaj pa?
Najina hči me ni ubogala. Nalašč je to naredila za mojih hrbtom.
- Pomiri se, Sarah. - Ne bi se vtikala.
- Ušesa si je preluknjala. - Je to taka reč?
Niti ne?
- Niti ne. - Jaz sem njen oče, jaz rečem "niti ne".
- Rekel si "taka reč". Jaz pa "niti ne". - Pa je velika reč.
- Ja, je. - Vseeno se mi zdi, da smeš na ples.
- Kaj? - Strinjam se. Ali pa ne.
Teta, rekla si, da bom šla lahko na ples.
- Si to ti naredila? - Ne!
Z uhani sem jo prvič videla prejle zgoraj. Čudoviti so.
- Brandi me bo iskala. - Vsaj povedala ti je, Sarah.
Nisem.
- Kaj? - Ni. Jaz sem jih opazila.
Potem ne smeš na ples.
- Kaj? - Vidita?
- Podpiram te. - Hvala!
- Rada bi govorila samo z Amber. - V družbi mi je bolj všeč.
- Ostal bom. - Pojdi.
Domnevam, da ne gremo na ples, ne?
Saj ni zadnji ples, Max.
Amber?
Vem, da si budna. Trudim se, da bi bila mirna.
Zelo mi je žal, mami. Zelo žal.
Snela jih bom, luknjici se bosta zarasli.
Ne jezim se zaradi uhanov, ampak zaradi tvoje odločitve.
Da si naredila nekaj, kar sem ti izrecno prepovedala.
Vedela si, da bom jezna. Zakaj?
- Strežba palačink? - Kaj?
- Zamenjala si vikend z očetom. - Misliš, ker nisva več poročena.
- Itak. - Itak.
- Max kot spremljevalec? - Veselil se je.
- Odbojka? - Lahko bi bila dobra.
- Inštruktor. - Lahko bi bila dobra.
- Da potrebujem več prijateljev? - Vsi jih potrebujemo več.
Opro…
Razumem te. Prav?
Slišala sem te.
Ampak, ljubica…
Nič od tega ne opravičuje tvojega dejanja.
- Je razlaga zanj. - Mislila sem, da se bom počutila bolje,
če bom naredila po svoje.
Takoj ko so mi preluknjali ušesa, mi je bilo žal.
Hotela sem steči domov in ti povedati.
Ljubica, drugič mi prej povej, prav?
Pridi sem, ljubica.
Nisem jezna.
Ja, jezna sem…
Ampak bolj sem prizadeta.
Ne, mami. Nisem hotela…
Nisem te hotela prizadeti.
Ljubica…
Nočem, da si laževa.
Zato je najin odnos tak, kot je. Ni tako? Zaupanje.
Rada imam to, kar sva, in zaupam v naju.
Nikoli nočem izgubiti tega, kar imava.
Vem.
Zelo žal mi je, mami.
- Ne skrbi, še vedno sva medve. - Ja.
- Rada te imam. - Zelo te imam rada, srček.
Kako je šlo?
Vse je v redu.
Odlično, Sarah.
Hvala, Phil.
- Jutri jo bom poklical. - Prav.
- Max. - Phil.
Končno bi te peljal na šolski ples.
- Kdaj drugič? - Ja.
Kje je Pam?
Zamenjala naju bo kot spremljevalca.
Da ti bom stal ob strani.
In mi.
Vedno.
Zamudila bom prvi šolski ples.
Moja nova prijateljica se tam zabava brez mene.
Jaz, Amber Brown, se nočem odločati iz jeze in nemoči.
Saj to le vodi v jezo in nemoč.
Spoznala sem tudi, da sem bolj po očetu kot po mami. To je v redu.
Si dobro?
- Doma si? - Ko sem dobila tvoj sms, sem odšla.
- Nisem hotela biti tam brez prijateljice. - Zaradi mene si zamudila ples.
Saj ga nisva zamudili.
Še vedno sva v lepi obleki.
Prevedla Lorena Dobrila