Milý deníčku, dneska jsem u táty.
Ty přesuny mi ani moc nevadí.
A je moc fajn být s tátou. U něj doma.
Většinu času jsem šťastná, ale pak přijde smutek z rozvodu.
Jako vlny na pobřeží.
Ten smutek bývá různě silný a přichází v různou dobu.
Obvykle když od táty odjíždím
a mám strašnou radost, že je zpátky.
Ale pak mi dojde, že k nám domů už se nevrátí.
Pořád sním o tom, že já, máma a táta
budeme společně žít v našem domě.
Já, Amber Brownová, se ptám…
Přestanu si někdy přát, doufat a snít o tom, že budeme zase spolu?
- Znáš tuhle show? - Ne, o čem je?
Lidé prochází proměnou.
Fakt?
Třeba tahle paní. Je jí 60, ale chce vypadat na 40.
Žárlí na 30letou dceru, která po proměně vypadá na 20.
- To zní jako matematický příklad. - Jo.
Matka Kathleen, které je 60, ale vypadá na 40, má dvě dcery.
Julii, 30. Sheilu, 25.
Chtějí vypadat na 20.
Jaký je věkový rozdíl mezi skutečným věkem obou dcer
a domnělým věkem matky?
Žádný, musí se chovat úměrně svému věku.
Nebo aspoň tomu domnělému.
Páni. Tady někdo snědl vtipnou kaši. Výborně, Ber!
Nechápu to. Mně je 11 a těším se, až mi bude 12.
Proč bych chtěla vypadat na pět?
Každý se chce cítit mladý.
Pro mě zůstaneš navždy holčičkou.
Vem si učebnici, pero, papír…
- Gumy. Spoustu gum. - Jo.
Nový učitel tu bude každou chvíli.
Nový?
Pan Chelios teď učí na severozápadě. Dnes přijde někdo nový.
Měl jsem ti to říct. Vnášíš sem tolik radosti.
A pak zapomínám.
Díky, tati.
Trochu tu poklidíme.
Dáme to všechno… sem.
Dobrý, tati. Jsem tu ráda.
Jen my dva a pizza a těstoviny.
A zase těstoviny a pizza.
Odpusť mi mé vaření,
ale vynahradím to svými úklidovými technikami.
Voilà.
Možná bychom měli zkusit kurz vaření.
- To je skvělý nápad. - Fakt?
Jo. Jistě.
Tak jo. Kdy?
Někdy. Možná v létě.
Jo. A mohli bychom přizvat i mámu.
Dobře. Uvidíme.
Dále!
Zdravím! Pardon, jdu pozdě.
Jsem…
- Cynnie? - Ano.
Phile?
PODLE KNIHY OD PAULY DANZIGER
Tak jo, poslední. Zlomek…
Když ti večer zbyde v lednici půlka pizzy
a sníš z ní jednu třetinu k snídani, jaký zlomek z pizzy ti zbyl?
Žádný. Protože bych ji dojedla o půlnoci.
Chytré, ale to není správně.
Můžeš si to napsat.
Nechceš vodu, Cynnie?
- Něco k pití? - Ano. Vodu. Díky.
Takže se znáte ze střední?
Ne, ne. Ještě dýl.
Oba jsme vystupovali ve hře 12 rozhněvaných mužů…
- Ano. - …na základce v Park Ridge.
- Takže… - V osmičce.
- Co je? - Taková náhoda.
Moc rád tě vidím, Cyn.
Nápodobně. Opravdu.
- Čau, Amber. - Stanley.
V pohodě?
Milý deníčku, v té chvíli jsem byla zoufalá.
Už tak se dělím o mámu a pomalu si zvykám na Maxe.
Teď to prostě nejde. Nemůžu se dělit i o tátu.
Sotva se vrátil.
Zase ta vlna. Cítím ji.
Omlouvám se. Moc mě to mrzí!
To nic.
- Písemky. Měla jsem je zalaminovat. - Zachránila jsem je.
Nezavoláte si odvoz?
Vyzvednou vás. Počkáte venku.
Amber.
Mám automatický odvoz sjednaný na stanovenou dobu.
- Takže dobrý. - Zvedneš tu učebnici, Ber?
Za tu vodu se omlouvám.
Nic se neděje.
Takže za týden ve stejnou dobu?
- Ano. - Ne.
Teda, možná.
Uvidíme, jak dopadnu v testu, ne?
Jistě. Uvidíme.
Můžu tě vyprovodit?
Těšilo mě, Amber.
Těším se na příště. Brzy budeš matiku ovládat jako nic.
Čím dřív, tím líp.
Amber je milá.
Díky. Je to zlatíčko.
Máš výhradní péči?
Ne. Se ženou… Se Sarah se o ni dělíme. Pamatuješ si na ni, ne?
Ne, nepamatuju.
Chodila s námi do třídy. Přistěhovala se.
Rovnátka, velké oči, zrzavé vlasy, růžové tváře.
Nosila žluté martensky.
Strašně roztomilá.
Tak popisuješ mámu? No tak.
Není to Ronald McDonald.
To jsem vyhrála Miss Teenage Illinois. Měla jsem… napilno.
V talentové části jsem řešila matematický příklad
na tabuli se zlatým rámem.
- Páni. To koukám. - No jo.
Bylo to ojedinělé.
Takže se uvidíme…
Jo.
Nevadilo by ti dát tomu vyzáblýmu klukovi, co s tebou hrál divadlo, své číslo?
Ne. Prosím, řekni, že vadilo.
Ne.
Nejspíš je jen rád, že potkal svou kamarádku.
Jen klid.
Mám v plánu pilně se učit, zlepšit si známku
a pak nebudu doučko potřebovat.
Tak to má být, ne?
Jo, asi jo, ale teď to myslím vážně.
Nechci, aby k nám chodila a já se o tátu dělila.
Pamatuješ, jaks neměla ráda Maxe?
Ano.
Byl na služebce týden a už jsi říkala, že ti chybí.
Řekla jsem, že chápu, proč chybí mámě.
- To je to samý. - Není.
Rád bych pomohl. Matiku miluju, ale neumím ji vysvětlovat.
Zato na občanku a příroďák jsem skvělý učitel. Jsem mini odborník.
Ne že mám minimum informací,
ale mini svou výškou.
Taky miluju matiku. Vdala bych se za ni.
Bylo by to velmi problematické manželství.
Jo, počítej s tím, že to nevyjde.
Ale v součtu by to mohlo být báječný.
A nic nás nerozdělí.
Vyčerpali jsme kvótu hříček a přihodili jednu bonusovou.
A teď zpět k naší pravidelné krizi.
Brandi, vážně mi pomůžeš
s učením a úkoly, abych se mohla zbavit doučka?
Jo, jasně. Tak se to dělalo za starých časů.
Doučování nebylo.
Kdy píšete test?
Příští týden.
Tak brzo.
- Budeš připravená. - To je ale plus!
Moje oblíbená.
Zarámovala jsem ji.
Ty náušnice tam nejsou vidět.
Pam, je krásná.
Něco k jídlu? Co škola?
Jídlo ne. Škola fajn.
Je jako malý pračlověk.
- Viď? - Budeme s Brandi dělat úkoly.
To už je potřetí. To koukám.
Paní Brownová. Teto Pam.
- Jak je? - Můžete pracovat
tady u stolu nebo u ostrůvku. Odlož si batoh.
Díky.
- Nemáte něco k jídlu? - Jistě.
Nechceš borůvkový koláč?
- Prosím. - Jasně.
Abych zvládla úkoly a taneční pauzy.
Míň pauz rovná se míň doučovatelů.
- A čeho? - Matiky.
Amber potřebuje trochu pomoc.
- Matika je na nic. - Jo?
- Ano. - Ne. Vážně, Pam?
Od základky jsem ji nepotřebovala.
- K něčemu být musí, když má Amber doučko. - To je asi pravda.
Jsou to vyhozený peníze.
Můžu poprosit o mléko?
To si piš.
Teď je to jiný. Má novou učitelku. Cynnie?
Je to otravný. Táta v její přítomnosti září.
Pan Brown s ní kdysi chodil do školy. V osmý třídě.
- Cynnie? Cynnie Troopová? - Prý je to princezna nebo co.
Jo. Cynnie.
Nepotřebuju doučování.
Musím si ji vyhledat. Není moc princezen, co učí matiku.
Cynnie. Byla Miss Teenage Illinois.
No jo. Ne princezna, ale královna krásy.
Moje chyba. Obě nosí korunky.
Phil do ní byl blázen.
Byl?
No páni. Je nádherná.
Přeju mu to.
Jak upřímné.
Čau. Kdo to je?
- Necháš toho? - Vážně?
Pardon. To byla spontánně hloupá reakce. Nebo jen hloupá.
Poslyš, můžu použít tvou kuchyň?
Mám natočit video pro Health Food Network.
Jo, jistě.
- Díky. - Jsi ve výběru?
Zníš překvapeně.
Vím, že mám pramalou šanci.
Promiň, tak jsem to nemyslela. Ale vážně?
Pam. Ty…
Jo, vážně.
No… To je super.
Fakt super.
Díky.
A teď k důležitějším věcem.
- Kdo je to? - Přestaň.
- Ne. - Soukromá věc.
Princezna krásy.
Zajímavé.
MATEMATIKA
Už to bude.
Klidně se ptej. V tom je výhoda testu nanečisto.
Ne, dobrý.
- To tys vybral tu tlumenou barvu? - Jo.
Líbí se mi.
Jo, díky. Je to změna.
Nevíš něco o panu Higglemanovi?
- Byl skvělý. - Nejlepší.
- Měli bychom… - Tati?
Ano?
Odvezeš mě k mámě, nebo…
Máma tě vyzvedne ve 20:30.
Ještě deset minut.
Určitě jsi unavená. Ale jde ti to skvěle.
Uvidíme zítra v testu.
Mí kamarádi z tebe byli minule nadšení.
Díky za pozvání. Potřeboval jsem pauzu od práce.
Líbily se jim historky o tvém menu svobodného táty.
Kdybys chtěl na kurz vaření…
Jo, díky. S Amber máme jeden v plánu, takže…
Můžeš absolvovat i dva.
Ahoj.
Nekoukej tam.
Táta si s ní vyjde. Na rande.
To nevím.
Jestli jo a budou pár,
bude ji milovat, jako miloval tebe?
Miloval?
Jo.
S tátou se myslím pořád milujeme.
Fakt?
Jo, jistě. Teda… věřím, že to tak je.
Víš, pořád je to láska. Jen se trochu změnila.
Pokud se do ní zamiluje, bude mě milovat míň?
Ne, zlato. Ne.
Poslouchej mě.
Tvůj táta nebude nikoho milovat stejně nebo snad víc než tebe.
Ani náhodou, jasný?
Jsem smutná, mami. Moc smutná.
Jo.
Je to smutné. Naše rodina je jiná
a… moc mě to mrzí.
Taky jsem smutná.
Táta taky.
Já vím.
Jen… Bude to chvíli trvat.
Víš, člověka občas v životě přepadne smutek.
Nesmíme zapomenout,
že tak jako hezké chvíle netrvají věčně,
tak ani ty smutné.
Přichází to ve vlnách.
Jo. Jo, zlato. Přichází to ve vlnách.
Mám novinu.
Fajn.
Ahoj. Moment, jste v pořádku?
Co ten test z matiky?
Je až zítra.
Dobře. Je důležitý.
Dáš ho levou zadní a pak bude oslava.
Dvojitá oslava.
Tvého skvělého výsledku a…
tohohle.
Jsme mezi 20 nejlepšími na Health Food Network!
Co?
- Jo. - Maxi!
Podle mě máme skvělé šance.
Hezké, že říkáš „my“. Ale tohle je tvůj úspěch.
Ne, náš. Je to pro nás.
Fakt super.
Film z našeho domu.
- Musím to říct Brandi. - Můžete v něm obě hrát.
Co? Ty to nechápeš. Tohle je Brandiin sen.
Chci taky.
No teda. Tak jo.
Milý deníčku, věř nebo ne,
já, Amber Brownová, se pilně věnuju matice.
A mimoto jsem nahlas řekla, že já, Amber Brownová,
chci být v Maxově soutěžním videu. Co?
Takže naštvaný strom číslo tři by se mohl ujmout
„recenzí od různých demografických skupin“.
Fajn. Můžu to říct Brandi?
- Rozhodně! - Ano!
Brandi!
Ta šťastná, energická, nadšená Amber je přesně…
- Je to krásné, viď? - Jo.
Zvlášť kdybys ji před chvílí slyšel v autě.
Moje srdce.
Maxi. Maxi, děkuju.
Děkuju.
Ale jistě.
Takže… když mě teď tak zbožňuješ…
Poslal jsem původní video z tvé kuchyně.
Můžu říct, že je příští týden volná?
- Příští týden? - Jo.
Stihnu ji do té doby zrenovovat?
- Ne. - Ne?
Ale koupím mísu s citróny a květiny a…
Jo. To by šlo.
Tak…
Já…
Hej.
Hollywood bude v Park Ridge…
- Jo. - …produkovat tvou prezentaci.
Děsí mě to.
- Nevím, kde začít. - Bude to… dobrý.
Překlad titulků: Petra Kabeláčová