Kære dagbog, det er andet-hus-dag.
Det er okay at bo to steder.
Og det er så dejligt at være sammen med far.
Jeg er for det meste glad, men så kommer skilsmissesorgen.
Som bølger på en strand.
Bølgerne af sorg kommer i forskellige størrelser og på alle tider.
Især når jeg tager af sted fra far, glad for, at han er hjemme fra Paris.
Men så husker jeg, at han aldrig kommer rigtigt hjem.
Jeg drømmer stadig om, at mig, mor og far
bor sammen her i huset som familie.
Jeg, Amber Brown, spekulerer på,
om ønsket, håbet og drømmen om at være sammen en dag forsvinder?
- Har du set det program, far? - Nej, hvad går det ud på?
- Folk, der får en makeover. - Virkelig?
Ja. Den her dame er 60 år, men hun vil gerne ligne en på 40.
Hun er misundelig på sin 30-årige datter, som nu ligner en på 20.
- Det lyder som en matematikopgave. - Ja.
En mor, Kathleen, som er 60, men ligner en på 40, har to døtre.
- Julie på 30 og Sheila på 25. - Som begge vil ligne nogen på 20.
Hvor mange års forskel er der så på døtrenes samlede alder
- og morens makeover-alder? - Ingen. De må affinde sig med deres alder.
Eller deres makeover-alder.
Skarp udregning med en lille morsom krølle. Flot, skat.
Jeg forstår det ikke. Jeg er 11 og vil gerne være 12.
- Jeg vil da ikke ligne en på fem. - Alle vil gerne føle sig unge.
Du vil altid være fem år for mig.
Tag din bog, nogle blyanter og papir...
- Viskelæder, masser af viskelæder. - Ja.
- Din nye hjælpelærer kommer snart. - Nye?
Ja, hr. Chelios er blevet forflyttet, så ny lærer i dag.
Det burde jeg have sagt. Men du fylder huset med solskin.
- Jeg går og glemmer alting. - Tak, far.
- Vi må hellere rydde lidt op. - Skal vi ikke bare lægge det hele... her.
- Det er fint. Jeg elsker at være her. - Bare os to, der spiser pizza og pasta.
Og mere pasta og mere pizza. Beklager min mangelfulde madlavning.
Til gengæld er min oprydningsteknik helt i top. Voilà.
Ja, måske skulle vi tage et madlavningskursus.
- Det er da en god idé. - Synes du?
Ja, helt sikkert.
- Okay, hvornår? - På et tidspunkt. Måske til sommer.
Ja. Vi kan måske også invitere mor?
Okay. Vi får se.
Kom ind!
Hej! Undskyld, jeg kommer for sent. Jeg er...
- Cynnie? - Ja.
Phil?
Okay, den sidste. Brøkdele...
Hvis du har en halv pizza tilbage i køleskabet,
og du til morgenmad spiser en tredjedel, hvilken brøkdel af pizzaen har du så?
Ingen. Jeg ville spise resten midt om natten.
Kvikt sagt, men ikke rigtigt. Du kan regne det ud her.
- Vil du have noget vand, Cynnie? - Ja tak.
- Kender I hinanden fra high school? - Nej, endnu tidligere.
Jeg mødte din far, da vi var med i stykket 12 vrede mænd...
- Ja. - ...på Park Ridge-skolen.
- Vi gik i... - 8. klasse.
- Hvad? - Det er bare utroligt.
- Det er godt at se dig. - I lige måde. Meget.
- Hej, Amber. - Hej, Stanley.
Slog du dig?
Kære dagbog, i det øjeblik var jeg desperat.
Jeg deler allerede min mor. Jeg har kun lige vænnet mig til Max.
Jeg kan bare ikke dele min far lige nu. Jeg har jo lige fået ham tilbage.
Det er bølgen. Jeg kan mærke bølgen.
- Det er jeg altså ked af. - Det gør ikke noget.
- Mine papirer. Jeg burde laminere dem. - Jeg har reddet dem.
Vil du ringe efter en vogn nu? Så de kan hente dig?
- Du kan vente udenfor. - Amber!
Hjemturen er automatisk booket til et bestemt tidspunkt.
Så det er godt.
- Løft lige bogen, Ber. - Undskyld, jeg væltede vandet.
Pyt med det.
Så næste uge samme tidspunkt?
- Ja. - Nej.
Jeg mener, måske.
- Vi får se, hvordan næste test går. - Ja. Vi får se.
Skal jeg følge dig ud?
Hyggeligt at møde dig. Jeg glæder mig.
Du får hurtigt lært den matematik.
Jo før, jo bedre.
- Amber er skøn. - Ja, tak. Hun er mit et og alt.
Bor hun kun her?
Nej... Min kone... Sarah og jeg deles. Kan du huske Sarah?
Nej, ikke rigtig.
Hun gik i vores klasse. Var lige flyttet hertil.
Bøjle, store øjne, orange hår, røde kinder.
Altid med gule Doc Martens. Altid så sød.
Beskriver du mor sådan? Helt ærligt. Hun lyder som Ronald McDonald.
Det år vandt jeg Miss Teenage Illinois, så jeg havde travlt.
I talentprøven løste vi en lang matematikopgave på en guldrammet tavle.
- Wow. Hold da op. - Ja.
Det var meget... unikt.
- Vi ses jo nok igen... - Ja.
Har du ikke lyst til at give ham den splejsede fra 8. dit nummer?
Nej, nej, nej. Sig nej.
Jo.
Han er nok bare glad for at se en gammel ven. Tag det roligt.
Jeg har en plan. Jeg arbejder hårdt og får højere karakterer,
så jeg ikke behøver lektiehjælp.
Er det ikke altid planen?
Jo, det er det vel. Men nu mener jeg det alvorligt.
Hun skal ikke komme mere. Jeg risikerer at dele min far.
-Kan du huske, da du ikke kunne lide Max? - Ja.
Han var på forretningsrejse en uge, og du savnede ham.
Nej, jeg forstod, hvorfor mor savnede ham.
- Det er det samme. - Nej.
Gid jeg kunne hjælpe. Jeg elsker matematik, men forklarer dårligt.
I samfundsfag og fysik er jeg derimod en dygtig lærer. En miniekspert.
Ikke mini i forhold til viden. Mini i størrelse grundet min unge alder.
Jeg elsker også matematik. Jeg ville gifte mig med den.
Jeres ægteskab ville få mange problemer.
Ja, du kan regne med, det ikke går.
- Men sammenlagt set kan det blive smukt. - Og intet kan trække os fra hinanden.
Vi har opbrugt kvoten på ét ordspil hver plus et bonusordspil.
Og nu tilbage til vores programsatte krise.
Vil du hjælpe mig med lektierne, så jeg ikke behøver en hjælpelærer?
Ja, sådan gjorde man jo i gamle dage. Der fandtes ikke hjælpelærere.
- Hvornår er næste test? - I næste uge.
- Allerede. - Du skal nok blive klar.
Sikke et plus!
Det er mit yndlings. Jeg indrammede det til dig.
Man kan ikke se øreringene.
Pam, hvor er det fint.
- Hej. Lidt mad? Hvordan gik skolen? - Mad, nej. Skole, godt.
Som en lille hulemand.
- Ja. - Brandi kommer og laver lektier.
Tredje gang samme uge. Imponerende.
Hej, fru Brown, moster Pam.
- Hvad så? - I kan lave lektier
her på bordet eller derovre. Læg tasken på en stol.
Tak.
- Må jeg få lidt at spise? - Selvfølgelig.
- Jeg tog blåbærscones med. Vil du have en? - Ja tak.
- Energi til lektier og dansepauser. - Mindre dans, færre hjælpelærere.
- I hvilket fag? - Matematik. Amber har brug for lidt hjælp.
- Matematik er ubrugeligt. - Er det?
- Ja. - Nej. Pam, helt ærligt?
Jeg har ikke brugt det siden folkeskolen.
- Det må være værd at hyre en lærer for. - Ja, det har du vel ret i.
Jeg synes, det er spild af penge. Fars penge.
- Må jeg få noget mælk? - Ja da.
Men den nye lærer er en kvinde. Var det Cynnie?
Så irriterende. Far er alt for glad, når hun er der.
Hr. Brown gik i skole med hende. Helt tilbage i 8. klasse.
- Cynnie? Cynnie Troop? - Amber sagde, hun var en slags prinsesse.
Ja, Cynnie. Jeg behøver ikke nogen hjælpelærer.
Jeg søger på hende. Ikke mange prinsesser er matematiklærere.
Cynnie? Miss Teenage Illinois.
Nå ja, ikke prinsesse, skønhedsdronning. De har jo begge to krone på.
- Phil var helt vild med hende. - Var?
Wow, hun er virkelig smuk.
- Godt for Phil. - Det lød oprigtigt.
- Halløjsa. Hvem er det? - Seriøst?
Nej, undskyld. Det var ren refleks. Idiotrefleks.
Må jeg stadig bruge dit køkken?
Jeg skal optage et klip til Health Food Network.
Selvfølgelig.
- Tak. - Har du søgt der?
- Du lyder chokeret. - Jeg ved godt, chancen er lille.
Undskyld, det var ikke sådan ment. Men seriøst?
- Pam... - Ja, seriøst.
- Hvor er det sejt. - Meget sejt.
Tak. Og nu til noget endnu vigtigere.
- Hvem er det? - Hold så op. Det er privat.
- En skønhedsprinsesse. - Interessant.
Næsten færdig. Du skal bare spørge. Det er det smarte ved prøvetests.
Nej, det er fint.
- Har du malet væggen den falmede farve? - Ja.
- Jeg elsker den. - Ja, tak. Det kræver lidt tilpasning.
- Hører du fra hr. Higgleman? Han var fin. - Rigtig fin.
- Vi skulle da... - Far?
Kører du mig over til mor eller...
- Din mor henter dig halv ni. - Vi er snart færdige.
- Du må være træt. Men det går rigtig godt. - Vi får se til testen i morgen.
Mine venner var glade for at møde dig.
Ja, tak for invitationen. Rart med en pause fra arbejdet.
Du var vilde med dine historier om "enlig far med pizza og pasta".
Hvis du vil på madlavningskursus...
Ja, tak. Det havde Amber og jeg planer om, så...
Du kan altid tage to.
Hej.
Kig væk.
Far går ud med hende. Dater hende.
Det ved jeg ikke.
Hvis han gør det, og de bliver et par, elsker han så hende, som han elskede dig?
Elskede?
Ja.
Din far og jeg elsker stadig hinanden.
Gør I?
Ja, selvfølgelig. Det tror jeg da.
Det er stadig kærlighed. Den har bare ændret form.
Hvis han begynder at elske hende, vil han så elske mig mindre?
Nej, skat. Nej.
Hør nu her.
Din far vil aldrig elske nogen lige så højt, som han elsker dig.
Det kommer ikke til at ske. Okay?
Mor, jeg er meget ked af det.
Ja.
Det er trist, familien er anderledes.
Og... det må du virkelig undskylde.
Jeg er også ked af det.
Far er også ked af det.
Ja.
Det kommer til at tage noget tid.
Du ved godt, skat, at nogle gange i livet er vi kede af det.
Vi må bare huske,
at ligesom lykkelige stunder ikke varer evigt, gør triste heller ikke.
Det kommer i bølger.
Ja. Ja, skat. Det kommer i bølger.
Jeg har en nyhed!
Okay.
Hej. Vent. Er I to okay?
- Hvordan gik testen? - Det er i morgen.
Okay, det er vigtigt. Du består, og så skal vi fejre det.
Vi skal fejre to ting. Din flotte karakter i matematik og...
...det her.
Vi kom i Health Food Networks top 20!
- Hvad? Max! - Ja!
Vi har altså en god chance.
Det er sødt af dig at sige "vi", men det er kun dig.
- Nej, det er da os. Os alle tre. - Det er ret sejt. En film i vores hus.
- Det skal jeg fortælle Brandi. - Og I må være med.
Hvad? Du forstår det ikke. Det er Brandis store drøm.
Jeg vil også.
Hør lige dig. Okay.
Kære dagbog, der er sket det utrolige,
at jeg, Amber Brown, har øvet mig seriøst i matematik.
Og oven i det har jeg lige sagt højt, at jeg, Amber Brown,
vil være med i Max' auditionvideo. Hvad?
Vredt Træ nummer 3 ville være perfekt til
"anbefalinger fra diverse kundegrupper".
- Okay. Må jeg sige det til Brandi? - Selvfølgelig.
Brandi!
Hende der, den glade, løbende, begejstrede Amber er bare...
- Det er smukt at se. - Ja.
Især hvis du havde hørt hende lige før i bilen. Av, mit hjerte.
Max... Tusind tak.
Selvfølgelig.
Så... nu hvor du er så vild med mig...
Jeg sendte den originale video fra dit køkken.
- Ja? - Kan vi bruge det i næste uge?
- Næste uge? - Ja.
Kan jeg nå at få det sat i stand inden?
- Nej. - Nej?
Men jeg kan skaffe en skål citroner og nogle blomster.
Ja, det er fint.
Jeg...
Så...
Hollywood kommer til Park Ridge, Illinois, og laver dit pilotafsnit.
Jeg er skrækslagen. Jeg ved slet ikke, hvor jeg skal begynde.
Tekster af: Lisa Kristensen Villeneuve