יומני היקר, היום אני בבית השני.
דווקא בסדר ה"הלוך וחזור" הזה.
וכל כך כיף להיות עם אבא. להיות שם איתו.
רוב הזמן אני שמחה, אבל אז צץ העצב מהגירושים.
כמו גלים על החוף.
העצב מגיע במידות ובזמנים שונים.
בעיקר כשאני יוצאת מהבית של אבא,
מאושרת כל כך על כך שהוא חזר מפריז.
אבל אז קולטת שהוא אף פעם לא בא הביתה-הביתה.
עדיין יש לי חלומות שבהם אני, אימא וגם אבא
גרים יחד כאן בבית שלנו.
אני, אמבר בראון, תוהה,
האם המשאלה, התקווה
והחלום שנהיה שוב ביחד ייעלמו מתישהו?
צפית פעם בתוכנית הזאת?
לא, על מה היא?
על אנשים שעוברים מהפך.
באמת?
א-הה. האישה הזאת בת 60, אבל רוצה להיראות בת 40.
מקנאה בבתה בת ה-30,
שבדיוק עברה מהפך כדי להיראות בת 20.
נשמע כמו בעיה במתמטיקה. -כן.
לאימא בשם קתלין, שהיא בת 60 אבל נראית בת 40, יש שתי בנות.
ג'ולי, 30. שילה, 25.
ושתיהן רוצות להיראות בנות 20.
מה ההפרש בין הגיל האמיתי המצטבר של הבנות
לגיל האם אחרי המהפך?
אין, כי כולן צריכות ללמוד להתנהג לפי גילן.
או לפחות לפי גילן אחרי המהפך.
הסבר מושלם עם תוספת קומית קטנה.
כל הכבוד, בר!
אבל אני לא מבינה. אני בת 11 ומתה כבר להיות בת 12.
למה שארצה מהפך שאחריו איראה בת חמש?
כולם רוצים להרגיש צעירים.
בשבילי תמיד תהיי בת חמש בערך.
קחי את הספר שלך, קחי עט, נייר...
מחקים. הרבה מחקים. -כן.
מורת העזר החדשה תגיע בכל רגע.
חדשה?
כן, מר צ'יליוס הועבר לצד הצפון-מערבי,
אז היום תבוא מורה חדשה.
הייתי צריך לומר לך. את מביאה כל כך הרבה אור למקום הזה.
זה גורם לי לשכוח דברים.
תודה, אבא.
כדאי לסדר קצת את המקום.
בואי פשוט נשים את הכול... כאן.
זה בסדר, אבא. אני אוהבת להיות כאן.
רק שנינו, לאכול פיצה ופסטה.
ועוד פסטה ועוד פיצה.
מצטער על יכולת הבישול המוגבלת שלי,
אבל אני מפצה על זה בשיטות תחזוק הבית שלי.
בבקשה.
כן. אולי כדאי שנירשם לקורס בישול.
זה רעיון מעולה. -באמת?
כן. בטח.
טוב. מתי?
מתישהו. אולי בקיץ הקרוב.
כן. ואולי נזמין גם את אימא?
בסדר. נראה.
יבוא!
היי. סליחה על האיחור.
אני...
סיני? -כן.
פיל?
"אמבר בראון"
- על פי ספרה של פולה דנציגר -
טוב, תרגיל אחרון. שוב, שבר של...
אם נשארה לך חצי פיצה מהערב במקרר,
ובבוקר את אוכלת שליש ממנה, איזה חלק מהפיצה המקורית
נשאר לך?
כלום. כי הייתי קמה ואוכלת את כולה באמצע הלילה.
תשובה חכמה, אבל לא נכונה.
את יכולה לפתור על נייר.
אפשר להציע לך מים, סיני?
משהו לשתות? -כן. מים. תודה.
אז אתם מכירים מהתיכון?
לא, לא. מגיל צעיר יותר.
פגשתי את אביך כששנינו שיחקנו בהצגה בשם "12 המושבעים"...
כן. -בחטיבת הביניים פארק רידג'.
היינו ב... -כיתה ח'.
מה? -מה הסיכוי?
אני שמח לראות אותך, סין.
גם אני, ממש.
היי, אמבר. -היי, סטנלי.
את בסדר?
יומני היקר, באותו רגע הייתי נואשת.
אני כבר חולקת את אימא שלי, ורק מתחילה להתרגל למקס.
אני לא יכולה עכשיו. פשוט לא יכולה לחלוק את אבא שלי.
רק לאחרונה קיבלתי אותו חזרה.
זה הגל. אני מרגישה את הגל.
אני מצטערת. אני נורא מצטערת.
זה בסדר.
הניירות שלי. חבל שלא ניילנתי אותם אחרי שבדקתי.
הצלתי אותם.
רוצה להזמין לך הסעה עכשיו?
שיבואו לאסוף אותך?
תוכלי לחכות בחוץ.
אמבר.
יש ביישומון בקשה אוטומטית להסעה חזרה,
אחרי פרק זמן מוגדר.
אז הכול טוב.
תוכלי להרים את הספר שלך, בבקשה?
אני מצטערת בקשר למים.
אין בעיה.
אז בעוד שבוע באותה שעה?
כן. -לא.
כלומר, אולי.
נראה איך ילך לי במבחן הבא. נכון?
בטח. נראה.
אפשר ללוות אותך החוצה?
שמחתי להכיר אותך, אמבר.
מקווה להמשיך לעבוד איתך.
מהר מאוד תרגישי ביטחון במתמטיקה.
הכי מהר שאפשר.
אמבר מקסימה.
כן, תודה. היא הלב שלי.
יש לך משמורת מלאה?
לא. אשתי... שרה ואני שותפים. את זוכרת את שרה?
לא, לא זכורה לי.
למדה איתנו בכיתה באותה שנה. בדיוק הגיעה לשכונה.
גשר בשיניים, עיניים גדולות, ג'ינג'ית, לחיים ורודות.
תמיד נעלה "דוק מרטנס" צהובות.
הכי מתוקה בעולם.
כך אתה מתאר את אימא? בחייך, אבא.
כאילו היא הליצן של מקדונלדס, או משהו.
בשנה ההיא זכיתי בתואר מלכת היופי-עשרה,
אז... הייתי עסוקה.
במופע הכישרונות פתרתי בעיה מתמטית ארוכה
על לוח במסגרת זהב.
הו, כן. -וואו. תראי אותך.
זה היה חריג.
אני מניח שנתראה שוב...
כן.
לא אכפת לך לתת לילד הכחוש מההצגה של כיתה ח' את הטלפון שלך?
לא, לא, לא. בבקשה, תגידי לא.
כן.
בטח סתם היה לו נחמד לפגוש ידידה ותיקה.
לא הייתי דואג.
יש לי תוכנית. ללמוד הרבה-הרבה, לשפר את הציון שלי,
ואז לא אצטרך עוד שיעורי עזר.
זו תמיד התוכנית, לא?
כן, אני מניחה, אבל עכשיו אני רצינית.
לא רוצה שהיא תבוא. שלא אצטרך לחלוק את אבי.
זוכרת שפעם לא סבלת את מקס?
כן.
הוא נסע לשבוע בענייני עסקים, ואמרת שאת מתגעגעת אליו.
לא, אמרתי שאני מבינה למה אימא מתגעגעת אליו.
אותו דבר. -לא נכון.
הלוואי שיכולתי לעזור.
אני אוהב מתמטיקה, אבל לא יודע להסביר.
לימודי החברה או מדעים אני מלמד מצוין. אני מומחה קטן.
כלומר, לא קטן מבחינת המידע,
אלא מבחינת הגודל, בגלל גילי הצעיר.
גם אני אוהבת מתמטיקה. אילו יכולתי, הייתי מתחתנת איתה.
בנישואים שלכן יהיו המון בעיות.
כן, היא לא תספור אותה.
אבל התוצאה הסופית יכולה להיות חיובית מאוד.
ושום דבר לא יפלג בינינו.
הגענו למכסה של משחק מילים אחד לכל אחד
ואפשרנו אחד בונוס.
כעת נחזור למשבר שעל סדר היום.
בראנדי, באמת תעזרי לי
בלימודי המתמטיקה כדי שלא אצטרך עוד שיעורי עזר?
כן, כמובן. ככה חברות עשו שיעורי בית בימים ההם.
לא היו מורי עזר.
מתי המבחן במתמטיקה?
בשבוע הבא.
כל כך מהר.
את תהיי מוכנה.
זה פלוס גדול.
זו התמונה שהכי אהבתי,
אז מסגרתי אותה בשבילך.
לא רואים בה את העגילים.
פאם, אני אוהבת אותה מאוד.
היי, רוצה משהו לאכול? איך היה בביה"ס?
אוכל, לא. ביה"ס, טוב.
זה כמו לגור עם איש מערות קטן.
נכון? -בראנדי באה להכין שיעורי בית יחד.
זו הפעם השלישית השבוע. מרשים.
היי, גב' בראון. היי, דודה פאם.
מה קורה? -הינה, תכינו את שיעורי הבית
כאן על שולחן או על האי. שימי את הילקוט על כיסא.
תודה.
יש משהו לאכול?
כן, כמובן.
קניתי לחמניות מתוקות. רוצה?
כן, בבקשה. -אין בעיה.
אני צריכה כוח ללימודים ולהפסקות ריקוד.
אולי עם פחות הפסקות ריקוד, נצטרך פחות מורי עזר.
מורה עזר במה? -מתמטיקה.
אמבר צריכה קצת עזרה נוספת.
מתמטיקה זה חסר טעם. -באמת?
כן. -לא. פאם, באמת?
לא השתמשתי במתמטיקה מאז כיתה ג'.
מתמטיקה בטח שווה משהו אם אמבר מקבלת שיעורי עזר.
כן, זה נכון. אני מניחה.
לדעתי, זה בזבוז כסף.
אני יכולה לקבל חלב?
בטח.
עכשיו זה שונה. המורה החדשה היא אישה. סיני?
זה כל כך מעצבן. אבא שמח מדי כשהיא בסביבה.
מר בראון למד איתה בביה"ס לפני מאה שנה.
מזמן-מזמן, בכיתה ח'.
רגע, סיני? סיני טרופ?
אמבר אמרה שהיא נסיכה או משהו?
כן. סיני. זו היא.
אני לא צריכה מורת עזר.
אני צריכה לברר עליה.
אין הרבה נסיכות שנעשות מורות למתמטיקה.
סיני הייתה מלכת היופי-עשרה של אילינוי.
בדיוק. לא נסיכה, מלכת יופי.
התבלבלתי. לשתיהן יש כתר.
פיל היה דלוק עליה קשות.
היה?
וואו. היא מהממת.
יופי לפיל.
נשמעת כנה כל כך.
שלום. מי זאת?
אולי תפסיק? -באמת?
לא. סליחה. סתם תגובה אוטומטית. וטיפשית.
היי, אני יכול להשתמש במטבח שלך?
אני צריך לצלם סרטון היכרות לערוץ מזון הבריאות.
כן, כמובן.
תודה. -אתה מועמד בכלל?
את נשמעת המומה.
זה בסדר. אני יודע שהסיכוי קלוש.
מצטערת. לא התכוונתי שזה יישמע כך. אבל באמת?
פאם. את...
כן, באמת.
וואו, זה מגניב.
מגניב מאוד.
תודה.
ונעבור לדברים חשובים יותר.
מי זאת? -אולי די?
לא. -זה פרטי.
נסיכת היופי.
מעניין.
- מתמטיקה -
כמעט סיימת.
אל תהססי לשאול אותי כל שאלה. זה היופי במבחן דמה.
לא, אני מסתדרת.
אתה בחרת לקיר הזה את הצבע השקט?
כן.
יפה מאוד בעיניי.
כן, תודה. זה דרש הסתגלות.
את שומעת משהו ממר היגלמן?
איזה אדם נפלא. -הכי טוב שיש.
כדאי שאנחנו... -אבא?
כן?
אתה תחזיר אותי לבית של אימא, או...
אימא תאסוף אותך בשמונה וחצי.
נסיים בעוד עשר דקות.
את בטח מותשת, אמבר. אבל את מתקדמת נפלא.
נראה איך ילך לי במבחן מחר.
החברים שלי שמחו מאוד לפגוש אותך באותו ערב.
כן. תודה על ההזמנה. היה נחמד לנוח קצת מהעבודה.
הם התלהבו מסיפורי הפיצה והפסטה של "תפריט האב היחידני" שלך.
אם תרצה להירשם לקורס בישול...
כן, תודה. אמבר ואני מתכננים להירשם, אז...
תמיד אפשר להירשם לשניים.
היי.
אל תסתכלי.
אבא מתכנן לצאת איתה. כלומר, לדייט.
לא יודעת.
אם זה יקרה, והם יהיו זוג,
הוא יאהב אותה כמו שהוא אהב אותך?
אהב?
כן.
אני חושבת שאבא ואני עדיין אוהבים.
באמת?
כן. כן, כמובן. כלומר, כך אני מאמינה.
את יודעת, זו עדיין אהבה. היא רק שינתה צורה.
אם הוא יתחיל לאהוב אותה, הוא יאהב אותי פחות?
לא, חמודה. לא.
תקשיבי לי.
אבא שלך לעולם, לעולם לא יאהב אף אחד באותו אופן או באותה מידה שהוא אוהב אותך.
אין מצב שזה יקרה. טוב?
אימא, אני עצובה. עצובה מאוד.
כן.
זה באמת עצוב, כי המשפחה שלנו השתנתה
ו... אני מצטערת על כך מאוד.
גם אני עצובה.
גם אבא עצוב.
אני יודעת.
זה פשוט ייקח זמן.
את יודעת, חמודה, לפעמים בחיים, אנחנו עצובות.
אבל אנחנו צריכות לזכור,
שכמו שזמנים מאושרים לא נמשכים לעד,
גם זמנים עצובים לא.
זה בא בגלים.
כן, בדיוק, חומד. זה בא בגלים.
יש לי חדשות.
טוב.
היי. רק רגע, אתן בסדר?
איך היה המבחן במתמטיקה?
הוא מחר.
טוב. זה חשוב.
אני יודעת שתעברי אותו בקלות ואז נחגוג.
נחגוג שני דברים.
את הציון המעולה שלך במתמטיקה, ו...
את זה.
נכנסנו ל-20 הגדולים ב"הכוכב הבא של ערוץ מזון הבריאות"!
מה?
כן. -מקס!
נראה לי שיש לנו סיכוי ממש טוב.
יפה מצדך לומר "לנו". אבל זה אתה, מקס. זה רק אתה.
לא, זה אנחנו. זה בשבילנו.
זה מגניב.
כמו לצלם סרט בבית שלנו.
חכו שאספר לבראנדי.
תגידי לי ששתיכן תוכלו להשתתף.
מה? אתם לא מבינים. זה החלום של בראנדי.
גם אני רוצה להשתתף.
תראי אותך. בסדר.
יומי היקר, במדור "אני לא מאמינה שזה קורה",
אני, אמבר בראון, משקיעה בלימודי מתמטיקה.
ונוסף על כך,
הרגע אמרתי בקול רם, שאני, אמבר בראון,
רוצה להשתתף בסרטון האודישן של מקס.
מה?
אז עץ כועס מספר שלוש תהיה מושלמת ל...
"מונטז' עדויות מקהלים שונים"?
טוב. אני יכולה ללכת לספר לבראנדי?
כמובן! -יש!
בראנדי!
מה שראינו עכשיו, אמבר הרצה מאושרת ונרגשת, זה כל כך...
תענוג לראות את זה, נכון? -כן.
במיוחד אם היית שומע אותה לפני רגע במכונית. פשוט...
הלב שלי.
מקס. מקס, תודה.
תודה.
בכיף.
אז... כיוון שאת מעריצה אותי עכשיו...
שלחתי להם את הסרטון המקורי מהמטבח שלך.
אני יכול לומר להם שהוא פנוי בשבוע הבא?
בשבוע הבא? -כן.
אני יכולה לפרק אותו ולשפץ אותו לגמרי עד אז?
לא. -לא?
אבל אוכל להביא לך קערת לימונים וזרי פרחים, ופשוט...
כן, כן. זה יספיק.
אני...
היי. היי.
הוליווד באה לפארק רידג', אילינוי...
נכון. -להפיק את הפיילוט שלך.
אני מת מפחד.
אני אפילו לא יודע איפה להתחיל. -יהיה בסדר.
תרגום: גלית אקסלרד