Vydržte ještě pár minut.
Rozhodněte se, kde budete minimálně týden pomáhat.
Hlavní je, abyste sami pocítili pozitivní vliv dobrovolnictví.
Běžte a využijte svůj den.
Asi půl osmé.
Přesně na čas.
Jo.
Milý deníčku,
pokud jsou ti dva, které každé ráno vídám, pár,
těší mě, že se nerozvedli.
Líbí se jim náš dům
nebo náš strom.
Nevím, na co se dívají,
ale poslední měsíc chodí denně o půl osmé ráno kolem.
On mluví.
Ona se usmívá a směje.
A on se stará, aby jí bylo teplo.
Nejlepší láska.
PODLE KNIHY OD PAULY DANZIGER
Už jen týden.
To jo.
Už víš, jak ti to oznámí? Zavolají, napíšou?
Napsali, že e-mail nepošlou.
Ale zveřejní to na všech platformách Health Food Network.
Vzrušující.
Jsem na tebe hrdá.
Na nás. Co bych bez tebe dělal?
Ať už vyhrajeme nebo ne,
jsem rád, že jsme mohli zažít ten…
Však víš…
- Ten zážitek! - Jo.
Ale možná vyhraješ.
Ne že by to bylo důležité…
- Je, ale máš pravdu. - No…
Pokud vyhrajeme, znamená to možnosti.
Můžeme si koupit větší dům.
Mám ráda tenhle. Nechci se stěhovat.
Budeme se stěhovat? To nejde.
Nikdo se nestěhuje.
Sarah?
- Co když vyhraju a bude se točit v LA? - Neboj. Navštívíme tě.
Amber.
To je vlastně vtipný.
- Díky. - Na zdraví.
- Neprohlédneme si nějaké domy? - Na to teď není čas.
Dobře. Vlastně jsem jen přemýšlel nahlas.
Nedivím se, že si rozumíte.
Dneska válíš. Mám z tebe radost.
Nějaké zprávy?
Ještě ne.
Nezmínili se o mně?
Jo.
Ne.
Tak asi zůstanu u realitky.
Pokud mě Health Food Network neobsadí do nějaké stávající show.
To by mohli?
- Ne. - Ano.
- Pam. - Maxi.
- Mám otázku. - Ano?
Co kdybychom se s holkama poohlédli po novém domě?
Ukážeš nám nějaké?
- Nejdu. - Já taky ne.
No tak. Jen pár.
Možná je ta pravá chvíle.
Souhlasím.
- Rezignuješ? - Ne, nerezignuju.
Jen o tom budu uvažovat.
Amber, co kdybychom našli dům s obrovským pokojíčkem.
Co říkáš?
S vlastní koupelnou
a sprchovým koutem?
Mám ráda vanu, v tomhle domě.
Přesně tak.
- Dobré ráno. - Čau.
Vajíčka?
To si piš.
Chtějí se stěhovat.
- Co? - Ale ne. Jen probíráme možnosti.
Musíte najít dva volné sousedící domy. Musím bydlet vedle.
- Chci tam náš strom. - Já budu muset bydlet vedle.
Už víš, kde budeš pomáhat?
Máma mi to domluvila v obchodě Armády spásy.
Jé? Za body navíc?
Ano. A pro dobrý pocit.
Můžeš pomáhat mně. Přijď do kanceláře.
Zaplatím ti. Zajdeme na oběd a na nákupy.
To není výchovné.
Měla bych z toho dobrý pocit.
Já taky.
Můžete pomáhat v posilovně. Nosit lidem vodu, proteinové tyčinky.
Uklízet. Čistit trenažéry, rotopedy
a steppery a tak podobně.
A mezitím byste mohly prát a skládat ručníky.
Nemám kvalifikaci.
Na mě nekoukej. Chci venčit psy.
Už jsem volala do Psího paláce. Berou dobrovolníky.
Ale budu chtít jednoho…
- všechny domů. - Jo.
To by bylo těžký.
Hodní pejsci.
Veverka.
A co Domov pro seniory u sv. Tomáše?
Zkus to tam.
- Já nevím. - A je to blízko.
To je skvělý nápad. Byla bys tam jako sluníčko.
Já nevím.
Ale já jo. Byla bys skvělá, v čemkoli.
Díky. A ty budeš skvělá v čemkoli
- v tom obchodě. - Díky.
- Pane Daytone? - Brandi?
Kdy se dozvíme o tom našem…
vašem pořadu?
Příští týden, ale mrkneme se.
Postují to na sociálních sítích.
- Fotka zebry. Nevím, proč ji mám. - Ne. Jo.
- Tak. - Jo. Tady.
Ne, ještě nic.
Jo.
- Co je? - Phil. On…
O víkendu si nemůže vzít Amber. Není mu dobře.
Všimla jsem si už při natáčení.
Byl unavený a rozmrzelý.
Trochu jako Max.
Vtipný.
- Je den dobírání si Maxe? - Super.
- Každý den. - Každý den! Díky.
DOMOV PRO SENIORY
Milý deníčku, jsem dobrovolnicí.
Upřímně, nebyla jsem si tím jistá. Měla jsem trochu obavu.
Když jsem byla mladší…
No, mladší než teď, starých lidí jsem se trochu bála.
To nezní moc hezky.
Tak jsem to prostě cítila.
Ale zatím to není tak zlé.
Stelu postele a doplňuju vodu.
Roznáším poštu, balíčky a květiny,
což je bezva. Květiny lidem přináší radost.
Děkuju.
Paní Hammertonová je zajímavá.
Sestra jí poslala umělé květiny a ona chce, abych je dávala do vody.
Dám je k oknu, ať je vidíte.
A budu jim několik dní doplňovat vodu.
Děkuji. Ano, ať mají vodu
a nech je na sluníčku u okna, prosím.
A někteří žádné zásilky nedostávají.
DOMOV PRO SENIORY U SV. TOMÁŠE
Zjišťuju, že květiny, knihy a sladkosti jsou milé,
ale staří lidé nejvíc ocení…
posluchače.
Vypráví velmi zajímavé příběhy. Jsou jako živá učebnice dějepisu.
Hodně se učím.
Pro něj džus. A tady pro kamaráda něco měkkého.
Nemáš želé? Skvělé. Víš něco o gramodeskách?
Mělas někdy gramofon? Jsou velké.
Asi takhle a celé jsou z vinylu.
A jsou skvělé.
A pak kazety. Osmistopé pásky,
audiokazety.
Žádná cédéčka.
Co je cédéčko?
Ta nová moderní věc.
Možná, neznám je.
No…
No, poznáš je. Jasný?
Snažím se jít s dobou, víš?
Říkám ti, cédéčka vedou. Budeš nadšená.
Co tu máme?
Někdo karty?
Máma se nemůže odstěhovat.
- Ten dům miluje. - Jo.
Chce se stěhovat spíš Max.
- Já ten dům miluju. - Já taky.
Díky tobě se mi plní sny.
Když v noci zlé sny spát ti nedají.
A se snílkem si zahrávají.
Můžu se jim vysmát.
Ou, jé.
Křikem jsem se z toho vymanil a tys mě pevně objala.
Nejsem, jakého jsi mě znala.
A už nikdy nebudu stejný.
- Tati? - Ano?
- Jsi v pořádku? - Ano. Proč?
No, potíš se.
Jo,
taky vezu cenný náklad.
Minulý víkend ti nebylo dobře.
Už je to dobrý?
Jo. Jen jsem unavený. To ten stres v práci.
Takže… Kdy se Max dozví o tom pořadu?
Každým dnem.
- Co si o tom všem myslíš? - Je to super.
No, chci říct, ujde to.
Není to tak cool jako tvoje práce v Paříži.
Já nevím.
V té maskérně jste si to obě užívaly.
No, Brandi rozhodně jo.
Max, no… To je fuk.
Není tak bezva jako ty.
Víš, že ho smíš mít ráda?
Ale nemám.
Teda, občas ho trochu ráda mám. Ale ne tak docela.
To je v pořádku.
Vážně.
Jako kdybych měla ráda Cynnie?
Cynnie je jen kamarádka.
Jak se opravdu cítíš?
No, je až moc usedlá. Není tvůj typ.
Opravdu?
Kdo je můj typ?
Máma.
To je pravda.
A možná, ovšem jen možná,
spolu zestárnete.
Jako tví rodiče budeme vždy spolu.
I když budeme staří.
Na to pamatuj.
Jsem na tebe hrdý.
Dobrovolničíš, staráš se o staré lidi.
Máš dobré srdce.
Díky.
Já děkuju.
Je 7:29.
Pustím jim dneska hudbu.
Kde jsou?
No tak.
Snad jsou v pořádku.
Promiňte?
Slyším někoho plakat.
Je v pořádku. Jen je to velká změna.
- Pokračuj v roznášce. - Dobře.
Haló?
Pojď dál.
Dobrý den.
Jste v pořádku?
To je jen sebelítost.
Tou taky trpívám.
Vážně?
No jo.
Nejspíš až moc.
Ztratila jsem manžela.
On zemřel?
Chci říct…
To mě moc mrzí.
Strašně moc.
Byl mým štěstím.
Byl to báječný muž.
- Jsem Amber. - Cecile.
Těší mě.
Chodili jste ulicí Canterbury.
Ano. To je pravda.
Tam bydlím. Na Canterbury.
Vídala jsem vás a…
Richarda.
…před začátkem školy.
Kdysi jsme v té ulici bydleli.
Já a můj Richard.
Pak nás dcera odstěhovala do Wisconsinu, asi před 20 lety,
abychom jí byli blíž.
Aby nás měla na očích.
To je hezké.
Ale Richard nechtěl.
Chtěl se vrátit do Park Ridge.
Koupili jsme si byt na ulici Touhy,
abychom byli blíž domu číslo 6124 v ulici Canterbury.
Co?
Tam bydlím.
Ne.
Ano. Je to tak.
Dívali jste se na ten dům.
Protože na něj máme ty nejkrásnější vzpomínky.
Co moje kuchyň?
Co?
Je skvělá. Vážně.
Líbí se nám.
Chcete ji vidět?
To bych moc ráda.
Ale nemůžu odejít bez svolení své dcery.
Můžu jí zavolat.
Promiňte.
Paní Williamsová, dnes máme vycházky.
Ale nejdřív si raději odpočiňte.
Zdřímněte si.
Myslím, že ven nepůjdu
a zdřímnout si nechci.
Nejsem unavená. Díky.
Slíbila jsem to vaší dceři. Zdřímnete si, než půjdete ven.
Role se otočily.
Nechalas vozík uprostřed chodby, mladá dámo.
Omlouvám se.
- Prosím, odjeď s ním. - Jistě.
- Moc mě těšilo, paní Williamsová. - Říkej mi Cecile.
Vrátím se, Cecile.
Už asi stačí.
Jo, je jich víc než sto.
Kdyby je prodávali třeba jen za 25 centů, víš, kolik by vydělali?
- Kolik? - No. Tak jo.
Pětadvacet přičtu, držím jedničku… Hodně.
To prodáváš domy?
Zaokrouhluju.
Snad to škola ocení, trávím víc času tam než tady.
Neocení.
Ale na mámách jako ty stojí svět.
- Díky. - Není zač.
- Určitě nechceš omrknout pár domů? - Ne, určitě ne!
- Amber už měla dost změn. - Nebo uvažuj o renovaci.
Nech Maxe…
Rozhodovat? Dát mu volnou ruku?
Asi máš pravdu. Není to špatný nápad.
Ne. Je to špatný nápad. Ale správné rozhodnutí.
Slyšela jsem… Tady je.
Max jede zpátky. Fajn.
Health Food Network dnes vyhlásí vítěze.
Jo. Je to šílený.
Je to skvělý. On vyhraje. Vím to.
Byl výbornej, viď?
Jo.
A?
Ty taky.
- Fakt? - Úžasná.
Tos nemusela říkat.
Domácí jóga na podpatcích.
- Nečekaný. - Viď?
- Byla jsem skvělá. - Jo.
- Byla jsem svá. - Skvělá.
Budu slavná.
DOMOV PRO SENIORY U SV. TOMÁŠE
- Který svetr? - Zelený. Richardův oblíbený.
Brandi brzy přijde.
Děkuji. Děkuji, jste milý. Moc babičku miluju.
Co ten přízvuk?
Jaký, ty hloupá?
Máš se chovat přirozeně, ne hrát.
- A co ty brýle? Jsme uvnitř. - Nechci vzbudit podezření.
Tak je sundej.
Co za agentku nenosí brýle?
- Ach bože. - Holky, neděláme nic špatného.
- Ne? - Jdeme ven o pauze.
- Nechci vás dostat do potíží. - Jak dlouhá je ta pauza?
Hodinu.
Stačí to?
Ano. Prosím. To stihneme. Šup.
- No tak. - Tudy.
Přízvuk.
Promiň.
Překlad titulků: Petra Kabeláčová