Rolig nu. Lige et øjeblik.
I skal vælge et frivilligt arbejde i en uge og forhåbentlig længere.
Mærk den positive indflydelse, frivilligt arbejde har på selvforståelsen.
Smut ud og nyd resten af dagen.
Halv otte.
Lige på slaget.
Kære dagbog. Hvis de er et par, de to ældre, jeg ser om morgenen,
er det godt, de ikke er skilt.
De kan godt lide vores hus eller vores træ.
Jeg ved ikke, hvad de kigger på,
men hver morgen i en måned er de gået forbi klokken halv otte.
Han snakker. Hun smiler og ler. Han sørger for, hun kan holde varmen.
Den bedste slags kærlighed.
- Kun en uge til afgørelsen. - Ja.
Hvordan giver de besked? Telefon, e-mail, sms?
De e-mailede, at det ikke er på e-mail.
De lægger det åbenbart ud på Health Food Networks sociale medier.
Meget spændende.
- Jeg er så stolt af dig. - Stolt af os.
Jeg kunne ikke have gjort det uden dig. Uanset om vi vinder eller ej,
er jeg bare glad for, at vi har oplevet... Du ved...
- Oplevelsen! - Ja. Men måske vinder du.
Ikke at det er det vigtigste. Eller jo, men du har ret.
Hvis vi vinder, får vi nogle muligheder. Vi kunne få et større hus.
Jeg elsker mit hus. Jeg vil ikke flytte.
- Skal vi flytte? Det kan vi ikke. - Nej, ingen flytter.
Hvad? Sarah? Tænk, hvis jeg vinder og skal optage
- i Los Angeles? - Vi kommer og besøger dig.
- Amber. - Din... Det var faktisk morsomt.
- Tak. - Skål på det.
- Kan vi ikke se et par huse? - Det taler vi ikke om nu.
Okay. Jeg talte bare højt med mig selv.
- Ikke så sært, I aldrig skændes. - Du er skarp i dag. Godt for dig.
- Noget nyt? - Ikke endnu.
- Har de slet ikke sagt noget om mig? - Nåh...
Nej.
Så må jeg holde mig til hussalg.
Medmindre Health Food Network giver mig en rolle i et andet program.
Kunne det ske?
- Nej. - Ja.
- Pam. - Max.
- Jeg har et spørgsmål. - Ja?
Hvad siger du til, at Sarah, Amber og jeg kigger på nyt hus?
Har du nogen steder?
- Ikke mig. - Eller mig.
- Kom nu. Bare kigge. - Det er et godt tidspunkt, Sarah.
Jeg er enig.
- Skal vi virkelig det? - Nej, vi skal ej.
Vi overvejer det bare.
Amber, hvad nu, hvis vi så et hus med et enormt værelse,
hvilket du elsker, med dit eget badeværelse
og egen bruseniche.
Jeg er glad for badekarret, fordi det er her.
Nemlig.
Godmorgen.
Hej.
-Æg? - Det kan du tro.
Max og mor vil flytte.
- Hvad? - Nej, vi taler bare om muligheden.
Så skal I finde to huse ved siden af hinanden. Jeg vil være jeres nabo.
- Jeg vil have vores træ med. - Jeg flytter ind ved siden af.
Har du fundet et frivilligt arbejde? Min mor fandt et til mig i Frelsens Hær.
- Får I så ekstra point? - Ja, og bedre selvforståelse.
Bliv frivillig hos mig. Kom ind på kontoret.
- Du kan få løn. Så kan vi gå i butikker. - Det er vist ikke tanken.
- Men jeg ville forstå mig selv. - Også mig.
Motionscenteret mangler folk. I kan hente vand og energibarer.
I kan vaske træningsmaskinerne og cyklerne og de andre ting.
Og I kan vaske og lægge håndklæder sammen.
Jeg er ikke kvalificeret.
Ikke mig. Jeg vil lufte hunde. Jeg har ringet til Hundehjemmet.
De bruger frivillige. Men så vil jeg nok have en...
- ...alle hundene med hjem. - Ja. Det må være svært.
Sådan nogle søde hunde.
Hov, et egern.
Amber, hvorfor bliver du ikke frivillig på alderdomshjemmet?
- Det ved jeg ikke. - Det er tæt på.
Glimrende idé. Du vil være en solstråle derovre.
Måske.
Du vil være super til det. Hvad det end er.
- Tak. Og du bliver super hos Frelsens Hær. - Tak.
- Hr. Dayton? - Ja, Brandi?
Hvornår får vi svar på vores... dit program?
I næste uge, men vi kan tjekke. De lægger det ud på deres sociale medier.
Det er en zebra. Jeg ved ikke, hvorfor jeg har den.
- Der. - Den? Nå ja.
Nej, ikke endnu.
- Hvad? - Det er Phil.
Han kan ikke tage Amber i weekenden. Har er syg.
Ja, han var ikke helt sig selv sidst. Sådan lidt træt og gnaven.
Lidt ligesom Max.
Meget morsomt.
- Er det drille-Max-dag? - Jeg er på.
- Det er hver dag. - Ja! Tak.
Kære dagbog. Jeg er officielt blevet frivillig.
Jeg var ikke helt sikker på det job. Jeg frygtede det lidt.
Da jeg var yngre... Altså yngre end jeg er nu.
...var jeg lidt bange for gamle. Det lyder ikke så sødt.
Sådan havde jeg det altså. Men indtil videre er det ikke så slemt.
Jeg reder senge, henter isvand og deler breve og pakker og blomster ud.
Det er fedt, for folk bliver så glade for blomster.
Åh, tak.
Tak.
Nogle er lidt sære. Som fru Hammerton.
Hun har fået plastikblomster af sin søster, og de skal stå i vand.
Jeg stiller dem ved vinduet, hvor du kan se dem.
Jeg giver dem vand nok til et par dage.
Tak. Ja, sørg for, de har vand nok
og står i solen ved vinduet.
Og så er der andre, der aldrig får noget.
Jeg har opdaget, at blomster, bøger og bolsjer er dejligt,
men det, de ældre ønsker sig mest, er vist en, der lytter til dem.
Og når man gør det, er de meget interessante.
Som levende, talende historiebøger. Jeg lærer en masse.
Appelsinjuice til ham. Og noget blødt til min ven her.
Jell-O. Har du det? Fint.
Ved du noget om LP'er? Har du en pladespiller? De er store.
Cirka sådan her, og lavet af vinyl. Og de er rigtig gode.
Der var også bånd. Sådan nogle ottesporsbånd. Kassettebånd.
Ingen CD'er.
Hvad er en CD?
- Det er noget helt nymoderne. - Måske. Jeg har ikke hørt om dem.
Nå... Det kommer du til.
Jeg forsøger at holde mig orienteret om den slags.
Og CD'er bliver stort. Du vil elske dem.
Nå, hvad har vi? Hvem skal have kort?
- Vil din mor flytte? Hun elsker det hus. - Ja. Det er vist kun Max, der vil.
- Jeg elsker det hus. - Også mig.
- Far? - Ja, min ven?
- Er du okay? - Ja. Hvorfor?
Du sveder.
Ja...
Jeg kører jo med en kostbar last.
Du havde det dårligt sidste weekend. Har du det bedre nu?
Ja. Jeg er bare træt. Mit arbejde er stressende.
Nå, hvornår hører Max noget om programmet?
Snart.
- Hvad synes du om det? - Det er fedt. Eller...
Det er fint nok.
Det er ikke så fint og sejt som dit arbejde i Paris.
Det ved jeg nu ikke. Du og Brandi virkede glade for sminken.
Ja, Brandi var. Max er... Han er ikke så sej som dig.
- Du må godt kunne lide ham. - Det kan jeg ikke.
Eller nogle gange kan jeg godt. Men ikke rigtigt.
Det er okay, Amber. Helt okay.
Som mor skal være okay med Cynnie?
Cynnie og jeg er bare venner.
Hvad synes du helt ærligt?
Hun er alt for kedelig. Ikke din type.
Synes du? Hvad er min type?
Mor.
Det er rigtigt.
Og måske, bare måske, kan I blive gamle og grå sammen.
Vi vil jo altid være fælles om dig. Selv når vi bliver gamle og grå.
Husk det.
Jeg er stolt af dig. Frivilligt arbejde på et alderdomshjem.
- Det er godhed. - Tak.
Selv tak.
Klokken 7.29.
De får lidt musik i dag.
Hvor er de?
Kom nu.
Jeg håber, I er okay.
Undskyld? Jeg kan høre en, der græder.
Hun er okay. Det er meget at vænne sig til.
- Bare fortsæt runden. - Okay.
Goddag.
Kom ind.
Hej.
Er du okay?
Jeg har bare ondt af mig selv.
- Det har jeg også tit. - Har du?
Ja da. Alt for meget.
Jeg har mistet min mand.
Er han død?
Nej, jeg mener... Det gør mig ondt.
- Meget ondt. - Jeg er heldig at have haft ham.
Han var en pragtfuld mand.
- Jeg hedder Amber. - Jeg hedder Cecile.
En fornøjelse.
I gik altid tur på Canterbury Street.
Ja, det gjorde vi.
Det er min gade. Der bor jeg. Jeg så dig og...
- Richard. - ...før jeg gik i skole. Fra vinduet.
Vi havde boet på den gade. Mig og min Richard.
Så flyttede min datter os til Wisconsin for omkring 20 år siden.
Så vi var tættere på hende.
- Så hun kunne holde øje med os. - Det var sødt af hende.
Richard kunne slet ikke lide det. Han ville hjem til Park Ridge.
Vi købte en lejlighed på Touhy Avenue,
så vi boede lidt tættere på Canterbury Street 6124.
Hvad? Det er min adresse.
- Nej? - Jo, det er.
I kiggede altid på vores hus.
Det er der, alle vores bedste minder er fra.
- Hvordan har mit køkken det? - Hvad?
Fint. Det er rigtig fint. Vi elsker det.
Vil du se det?
Det vil jeg meget gerne.
Men jeg må ikke gå herfra uden min datters tilladelse.
Jeg kan ringe til hende.
Undskyld.
Fru Williams, i dag skal beboerne udenfor.
Men først skal De have en lur. De skal sove nu.
Jeg vil ikke med udenfor, og jeg behøver ikke sove.
Jeg er ikke træt. Men tak.
Jeg lovede Deres datter, at De tog en lur, før vi gik ud.
Rollerne er vist byttet om.
Du har stillet din vogn midt i gangen, unge dame.
- Det må De undskylde. - Flyt den.
Ja, selvfølgelig.
- Hyggeligt at møde Dem, fru Williams. - Kald mig Cecile.
Jeg kommer tilbage.
- Jeg tror, vi har nok. - Ja, vi har vist over 12 dusin.
Hvis de bliver solgt for 25 cent stykket, hvor meget kan de så ikke tjene?
- Hvor meget? - Femogtyve plus, en i mente... Meget.
- Hvordan sælger du huse? - Jeg runder bare op.
Jeg håber, skolen værdsætter al den tid, jeg bruger på dem.
Det gør de ikke. Men mødre som dig driver verden frem.
- Tak. - Selv tak.
- Er du sikker på, vi ikke skal se på huse? - Ja. Amber har haft omvæltninger nok.
Så burde du måske flytte lidt om. Og lade Max få...
Indflydelse? Lov at sætte sit eget præg?
- Du har nok ret. Det er ingen dårlig idé. - Jo, formentlig, men det er det rigtige.
Jeg hørte min... Nå, her.
Max er på vej hjem. Okay!
Health Food Network udråber vinderen i aften.
Ja, det er helt vildt.
- Han får det. Jeg ved, han får det. - Han var god, var han ikke?
Jo, han var.
Og...
Og du var god.
- Var jeg? - Rigtig god.
- Det behøver du da ikke sige. - Hjemmeyoga i høje hæle.
- Sikke en idé. - Ja, ikke?
- Jeg var rigtig god. - Ja.
- I mit rette element. - Rigtig god.
Jeg bliver berømt.
- Hvilken trøje? - Grøn. Richards foretrukne.
Brandi kommer snart.
Tak, min gode mand. Jeg elsker min mormor højt.
- Hvad er det for en accent? - Hvilken, din pjattegås?
Opfør dig naturligt. Ikke skuespil.
- Og solbriller? Vi er inde. - Jeg ville ikke virke mistænkelig.
- Så tag dem af. - Alle dobbeltagenter går med solbriller.
- Puha. - Piger, vi gør ikke noget forkert.
- Ikke? - Vi går bare ud og får motion.
Du må ikke få ballade.
- Hvor længe skal I være udenfor? - En time.
- Er det tid nok? - Ja, vi kan godt nå det. Kom nu.
- Kom nu. - Denne vej.
Drop den accent.
Undskyld.
Tekster af: Lisa Kristensen Villeneuve