Pomirite se. Samo še nekaj minut je. Izberite prostovoljno delo,
ki ga boste opravljali en teden.
Pomembno je, da odkrijete njegov pozitivni vpliv na vaš pogled nase.
Pojdite in izkoristite dan.
Pol osmih bo.
Točna kot urica.
Ja.
Dragi Dnevnik!
Če sta gospod in gospa, ki ju vidim vsako jutro, par,
sem vesela, da se nista ločila.
Naša hiša jima je všeč. Ali naše drevo.
Ne vem, kaj gledata,
ampak že en mesec prideta mimo vsako jutro ob pol osmih.
On govori, ona se nasmehne in smeji.
Vedno skrbi, da ji je toplo.
To je prava ljubezen.
PO KNJIGI "AMBER BROWN" PAULE DANZIGER
-Še en teden do odločitve. - Ja.
Kako te bodo obvestili? S klicem? Sporočilom?
Po e-pošti so me obvestili, da ne po e-pošti. Objavili bodo
na družabnem omrežju Mreže za zdravo prehrano.
Komaj čakam.
- Zelo ponosna sem nate. - Na naju.
Brez tebe ne bi zmogel.
Če zmagava ali ne,
sem vesel, da sva izkusila…
Saj veš…
- Izkušnjo! - Ja. Mogoče pa boš zmagal.
Saj ne, da je to pomembno.
- Je, ampak prav imaš. - No.
Če zmagava, bova imela možnosti.
Za večjo hišo.
Rada imam to hišo. Nočem se seliti.
- Selimo se? Ne moremo. - Ne, ne selimo se.
Sarah? Kaj, če zmagam in bom moral snemati
- v Los Angelesu? - Obiskali te bova.
- Amber. - V resnici je bilo duhovito.
- Hvala. - Nazdravljam na to.
- Si lahko vsaj ogledamo nekaj hiš? - Ni čas za to.
Prav. Pravzaprav sem naglas govoril s sabo.
- Nič čudnega, da se tako razumeta. - Danes si v elementu. Super.
- Je kaj novega? -Še nič.
- Niti mene niso omenili? - Ja.
Ne.
Ostati bom morala v nepremičninah.
Razen če me bo Mreža za zdravo prehrano najela za obstoječo oddajo.
Je to mogoče?
- Ne. - Ja.
- Pam. - Max.
- Nekaj bi te vprašal. - Ja?
Če bi Sarah, Amber in jaz iskali novo hišo,
bi nam pokazala kakšno?
- Ne grem. - Jaz tudi ne.
- Samo pogledali bi jih. - Mogoče je čas za to, Sarah.
Tokrat se strinjam.
-Čisto res? - Ne, ni čisto res.
Samo premislili bi o tem.
Amber, kaj, če bi našli hišo z ogromno sobo,
ki bi ti bila všeč, z lastno kopalnico…
In s prho?
Naša kad mi je všeč. Ker je v tej hiši.
Tako je.
- Dobro jutro. -Živjo.
- Jajca? - Seveda.
Max in mama bi se rada preselila.
- Kaj? - Ni res. Samo premišljujeva o možnostih.
Najti bosta morala hiši drugo ob drugi. Sosedi moramo biti.
- Jaz pa hočem drevo z vrta. - Mogoče bom jaz sosed.
Si premislila o prostovoljnem delu? Mama me je prijavila k Vojski odrešitve.
- U, za višjo oceno? - Ja. In da se počutimo bolje.
Zame lahko delaš prostovoljno. V agenciji.
Plačala ti bom. Šli bova na kosilo in nakupovat.
- To ni to. - Dobro bi se počutila, če bi to počela.
Jaz tudi.
V telovadnici potrebujemo prostovoljce. Strankam nosijo vodo, žitne ploščice,
čistijo sobna kolesa, steperje in druge stvari.
Lahko bosta prali in zlagali brisače.
- Nisem usposobljena za to. - Ne glej mene. Rada bi sprehajala pse.
Poklicala sem zavetišče. Prostovoljce rabijo.
- Pa se bojim, da bom vse pripeljala domov. - Ja. To bi bilo težko.
Pridni kužki.
Veverica.
V domu starejših občanov lahko pomagaš.
- Kaj pa vem. - Pa še blizu je.
Odlična ideja. Prinesla jim boš žarke veselja.
- Kaj pa vem. - Jaz pa vem. Super boš delala.
Hvala, Brandi. Tudi ti boš super
- v trgovini Vojske odrešitve. - Hvala.
- G. Dayton? - Ja, Brandi?
Kdaj bomo izvedeli o naši oziroma vaši oddaji?
Drugi teden. Lahko pa preverimo.
Objavili bodo na družabnih omrežjih.
To je zebra. Ne vem, zakaj jo imam. - Tukaj.
Ta? Ja, tu je. Še nič.
Ja.
- Kaj? - Phil pravi,
da konec tedna ne more imeti Amber. Slabo se počuti.
Na snemanju sem opazila, da je drugačen. Bil je utrujen in siten.
- Kot Max. - Duhovito.
- Ste se danes spravile name? - Meni je všeč.
- Vsak dan je tako. - Res je! Hvala.
Dragi Dnevnik! Postala sem prostovoljka.
Najprej nisem hotela.
Bala sem se.
Ko sem bila mlajša,
no, še mlajša kot zdaj,
sem se starih ljudi bala. To ni preveč prijazno.
Ampak tako sem čutila. Za zdaj ni slabo.
Postiljam postelje in po sobah nosim vodo, pošto, pakete in cvetje.
Všeč mi je, ker se vsi razveselijo rož.
Hvala.
Nekaj pravih modelov je. Ga. Hammerton.
Sestra s Floride ji pošilja umetno cvetje. Hoče, da jih dam v vodo.
K oknu jih bom dala. Videli jih boste.
Poskrbela bom, da bodo imele vodo.
Hvala. Ja, glej, da bodo imele vodo.
In da bodo na soncu, pri oknu, prosim.
Nekateri nikoli nič ne dobijo.
Odkrila sem, da so cvetje, knjige in bonboni krasni,
ampak starejši si najbolj želijo nekoga, ki bi jih poslušal.
Ko jim prisluhneš, ugotoviš, da so zelo zanimivi. Kot živa zgodovinska knjiga.
Veliko se naučim.
Zanj pomarančni sok, zanj pa nekaj mehkega, da lahko prežveči.
Imaš žele? Krasno. Veš kaj o ploščah?
Si imela kdaj gramofon? Plošče so velike in iz vinila.
Odlične so.
Pa magnetne trakove smo imeli.
Kasete. Cedejev ni bilo.
Kaj je cede?
- Nova, sodobna reč. - Mogoče. Saj še nisem slišala zanje.
No… Pa še boš. Prav?
Poskušam biti na tekočem z vsem.
Cede je najnovejša reč. Všeč ti bo.
Kaj imamo? Bomo igrali?
Ne predstavljam si, da bi šla mama iz tiste hiše.
Ja. Samo Max je za.
- Tudi meni je hiša všeč. - Enako.
Oja, uresničuješ moje sanje!
Ponoči, ko sredi more začnem kričati.
To mi uniči sladke sanje.
Smejim se jim v obraz.
Oja.
Izvijam se, kričim, objemi me.
Ker nisem tak, kot si mislila. In nikoli več ne bom enak.
- Oči? - Ja, miška?
- Si v redu? - Ja. Zakaj?
Potiš se.
Ja. Ni lahko voziti, če imaš v avtu dragocen tovor.
Tudi prejšnji teden si se slabo počutil. Si zdaj dobro?
Ja. Samo utrujen sem. Delo je naporno.
Torej, kdaj bo Max izvedel glede oddaje?
Kmalu.
- Kaj misliš o vsem tem? - Super je.
No, hočem reči, v redu je.
Ni nobel in res super kot tvoja služba v Parizu.
Kaj pa vem. Z Brandi sta bili zelo srečni v maski.
Brandi že.
Max pa… Saj je vseeno. Ni tako kul kot ti.
- Veš, da je v redu, če ti je všeč, ne? - Pa mi ni.
No, včasih že malo. Na splošno pa ne.
V redu je, Amber. Res je v redu.
Da bi bilo mami v redu, da mi je všeč Cynnie?
S Cynnie sva samo prijatelja.
- Ti pa znaš izraziti čustva! - Preresna je. Ni tvoj tip.
Res? Kakšna pa je moj tip?
Mami.
Res je.
In mogoče,
samo mogoče, bi se lahko postarala skupaj.
Vedno bova skupaj kot tvoja starša. Tudi ko bova stara.
Zapomni si.
Ponosen sem nate, Ber. Kot prostovoljka skrbiš za starejše.
To je dobrota.
Hvala.
Hvala tebi.
7.29.
Glasbo jima bom predvajala.
Kje sta?
Dajta no.
Upam, da sta dobro.
Oprostite.
- Nekdo joka. - V redu je. Sprejeti mora spremembe.
- Raznosi stvari. - Prav.
Dober dan.
Vstopi.
Pozdravljeni.
Ste dobro?
Samo sama sebi se smilim.
Jaz tudi včasih.
Res?
Oja. Najbrž prevečkrat.
Moža sem izgubila.
Umrl je?
Hočem reči… Moje sožalje.
- Zelo mi je žal. - Srečnica, da sem ga imela.
Čudovit človek je bil.
- Amber sem. - Cecile.
Me veseli.
Sprehajala sta se po Canterbury Streetu.
Ja. Res je.
Tam stanujem.
Videla sem vas in…
- Richarda. - Pred poukom. Skozi okno.
Stanovala sva tam.
Jaz in moj Richard.
Zaradi hčere sva se preselila v Wisconsin. Pred 20 leti.
Da bi bila blizu nje.
Da bi pazila na naju.
- Lepo. - Richardu tam sploh ni bilo všeč.
Hotel se je vrniti v Park Ridge.
Dobila sva stanovanje na Touhy Avenue,
da bi bila blizu Canterbury Street 6124.
Kaj? Tam stanujem.
- Ne! - Ja. Res je.
Vedno sta gledala hišo.
Ker imava od tam najlepše spomine.
Kakšna je moja kuhinja?
Kaj?
Super je.
Krasna je. Všeč nam je.
Bi jo radi videli?
Z veseljem.
Ampak ne smem ven brez hčerinega dovoljenja.
Lahko jo pokličem.
Oprostite, gospa, danes imajo oskrbovanci odmor zunaj.
Pred tem morate zadremati. Čas je za počitek.
Ne bi šla ven in ne potrebujem dremeža. Nisem utrujena, vseeno hvala.
Vaši hčeri sem obljubila, da boste dremali pred odmorom.
Kako so se stvari obrnile.
- Voziček si pustila sredi hodnika. - Oprostite.
- Prosim, umakni ga. - Seveda.
- Zelo me je veselilo, ga. Williams. - Kar Cecile mi reci.
Vrnila se bom, Cecile.
Zdaj lahko nehava.
Ja. Imava jih 12 ducatov.
Če jih boš prodala za 25 centov kos, veš, koliko bodo zaslužili?
- Koliko? - Poglejmo.
25 plus, eno naprej… Veliko.
- Kako prodajaš hiše? - Vse zaokrožim.
Upam, da bo šola to cenila. Ker tam preživim več časa kot tu.
Ni res. Ampak mame, kot si ti, poganjajo svet.
- Hvala. - Prosim.
- Ti res ne bi razkazala hiš? - Ja, res ne.
- Amber ima dovolj sprememb. - Potem premisli o obnovi. Naj ima Max…
Kaj besede pri tem? Naj pusti pečat?
Najbrž imaš prav. Ni neumno.
Ne, neumno je. Je pa prava odločitev.
Slišim… Tu je.
Max prihaja. Prav.
Mreža bo nocoj objavila zmagovalca.
Ja. Noro.
- Super. Zmagal bo. Vem, da bo. - Super je bil, ne?
Ja.
In?
Super si bila.
- Res? - Ja, zelo.
- Saj ni treba reči. - Joga doma v salonarjih?
- Kdo bi si mislil! - A ne?
- Res sem bila dobra. - Ja.
- V elementu sem bila. - Odlična.
Slavna bom.
DOM STAREJŠIH OBČANOV SV. TOMAŽA
- Kateri pulover? - Zelenega. Richardovega najljubšega.
Brandi bo vsak hip tu.
Hvala, prijazni gospod. Babico imam zelo rada.
- Zakaj govoriš po britansko? - Kako to misliš, goska?
Rekla sem, da bodi naravna.
- Zakaj imaš sončna očala? Notri smo. - Nočem biti sumljiva.
- Potem jih snemi. - Vsak dvojni agent ima sončna očala.
- Ojej. - Dekleti, nič ne delamo narobe.
- Ne? - Ven gremo na odmor.
Nočem, da imate težave.
- Koliko časa traja odmor? - Eno uro.
- Bo dovolj časa? - Ja. Prosim, uspelo nam bo. Gremo.
- Gremo. - Izvolite.
Nehaj tako govoriti.
Oprosti.
Prevedla Lorena Dobrila