Lugna er. Det ringer snart ut.
Välj en volontärtjänst att utföra en vecka eller förhoppningsvis längre.
Viktigast är att känna den positiva effekt som volontärarbete kan ha på självkänslan.
Ut med er nu och gör det mesta av dagen.
Klockan måste vara halv åtta.
Prick.
Ja.
Kära dagbok,
om de är ett par, det där äldre paret jag ser på morgnarna,
är jag glad att de aldrig skilde sig.
De gillar vårt hus.
Eller vårt träd.
Jag vet inte riktigt vad de tittar på,
men varje vardagsmorgon senaste månaden har de gått förbi kl 07:30.
Han pratar. Hon ler och skrattar.
Och han ser alltid till att hon är varm.
Det verkar som den bästa kärleken.
EFTER BOKEN "AMBER BROWN" AV PAULA DANZIGER
- Bara en vecka till beskedet. - Ja, det är det.
Sa de hur de ger besked? Samtal, mejl, sms?
De mejlade och sa att de inte kommer mejla.
Tydligen lägger de ut det på sina sociala medieplattformar.
Det är väldigt spännande. Jag är så stolt över dig.
Över oss.
Jag hade inte klarat det utan dig.
Oavsett om vi vinner eller ej,
är jag bara glad att vi fick uppleva…
…du vet…
-…upplevelsen! - Ja.
Men du kanske vinner.
Inte för att det är det viktiga…
Eller, jo, men du har rätt.
Om vi vinner, så innebär det alternativ.
Vi kan köpa ett större hus.
Jag älskar det här huset. Jag vill inte flytta.
Ska vi flytta? Vi kan inte flytta.
Nej, ingen ska flytta.
Sarah? Tänk om jag vinner och de vill att jag filmar
- i studion i Los Angeles? - Vi hälsar på dig.
Amber.
Du… Det var faktiskt roligt.
- Tack. - Skål för det.
- Kan vi bara titta på några hus? - Det är inte dags för den diskussionen.
Visst. Jag pratade faktiskt högt för mig själv.
Inte undra på att ni trivs så bra ihop.
Du är rapp i dag. Bra för dig.
Nåt besked?
Inget än.
Sa de inte ens nåt om mig?
Alltså… Nej.
Då får jag väl fortsätta som mäklare.
Om inte Health Food Network vill ha med mig
i ett av sina befintliga program.
Kan det hända?
- Nix. - Ja.
- Pam. - Max.
- Jag har en fråga till dig. - Ja?
Vad tycks om att Sarah, Amber och jag letar efter ett nytt hus?
Skulle du kunna visa oss några?
- Inte mig. - Inte mig heller.
Kom igen. Bara några stycken?
Det kan vara rätt tidpunkt för en flytt.
Jag håller med.
- Verkligen? Är det här ett "verkligen"? - Nej.
Det var och är bara ett "överväger det".
Amber.
Tänk om vi såg ett hus med ett enormt sovrum,
som du älskar,
med eget badrum
och stor dusch?
Jag gillar mitt badkar, för det står i det här huset.
Exakt.
God morgon.
Hej.
Ägg?
Jajamän.
Max och mamma vill flytta.
- Vad? - Nej.
Vi pratar bara om alternativ.
Om ni flyttar måste ni hitta två hus sida vid sida.
Jag måste bo bredvid.
Och jag vill ta med vårt träd.
Jag måste kanske bo bredvid.
Har du nån idé för volontärtjänsten?
Mamma ordnade en tjänst i Frälsningsarméns butik.
Är det för extrapoäng?
Ja. Och för att öka vår självkänsla.
Du kan volontärjobba hos mig.
Kom till kontoret.
Jag betalar dig. Vi kan luncha och shoppa.
Det är inte riktigt poängen.
Jag hade fått bra självkänsla av det.
Jag med.
Vi behöver alltid volontärer på gymmet.
Ge kunderna vatten och deras energikakor.
Städa, torka av maskiner och cyklar
och löpband och… och de andra sakerna, ni vet?
Och mellan kunderna kan ni tvätta och vika handdukarna.
Jag är inte kvalificerad för det.
Titta inte på mig. Jag vill rasta hundar.
Jag har redan ringt härbärget Hundpalatset.
De använder volontärer.
Men jag kommer vilja ta med en…
-…eller alla hundarna hem. - Ja. Det vore svårt.
Duktiga vovvar.
En ekorre.
Amber. Varför går du inte till St. Thomas Assistansboende?
Du kan vara volontär där.
- Jag vet inte. - Det är nära.
Jag älskar den här idén. Du skulle bli en solstråle där.
Jag vet inte.
Du skulle vara jättebra på vad det än är.
Tack. Och du kommer att bli jättebra på vad du än gör
- på Frälsningsarmén. - Tack.
- Mr Dayton? - Ja, Brandi?
När får vi besked om vårt…
…ditt program?
Nästa vecka, men vi kan kolla.
De ska lägga ut det på alla sina sociala medier.
Det är en bild av en zebra. Vad gör den där?
Ja. Där är det.
Nej, inget än.
Ja.
- Vad? - Phil. Han…
Han kan inte ta Amber i helgen. Han mår inte bra.
Ja, han var inte sig lik på inspelningen. Han var trött och stingslig.
Han påminde lite om Max.
Jättekul.
-Är det "reta Max"-dagen? - Jag gillar det.
- Det är varje dag. - Det är varje dag! Tack.
ST. THOMAS ASSISTANSBOENDE
Kära dagbok, jag är nu en volontär.
Jag var inte säker på det här jobbet. Jag bävade faktiskt lite inför det.
När jag var yngre, eller yngre än så här ung,
var jag lite rädd för åldringar. Det låter inte vidare snällt.
Men det var bara så jag kände.
Men hittills är det inte så illa.
Jag bäddar, kommer med isvatten
och levererar post, paket och blommor till rum,
vilket är coolt, för de blir så glada när de får blommor.
Tack.
Det finns några riktiga original. Som mrs Hammerton.
Hon fick konstgjorda blommor från systern i Florida
och insisterar på att ha dem i vatten.
Jag ställer dem vid fönstret där du kan se dem hela dagen.
Och jag ser till att de har vatten de närmaste dagarna.
Tack. Ja, se till att de blir vattnade
och står i solen vid fönstret, tack.
Och sen finns det andra som inte får några leveranser.
Jag har insett att blommorna, böckerna och godiset är trevligt,
men det åldringar vill ha mest
är nån som lyssnar.
Och när man lyssnar, är de väldigt intressanta.
Som en levande, pratande historiebok.
Jag får lära mig mycket.
Apelsinjuicen är hans.
Och nåt mjukt och lättuggat till mina vänner.
Gelépudding? Har du det? Fantastiskt.
Vet du nåt om skivor?
Har du nånsin haft en skivspelare? De är så här stora och gjorda av vinyl.
Och de är fantastiska.
Och det fanns band. Jag menar, det fanns stereo-8-band,
kassetter.
Inga CD-skivor.
Vad är en CD-skiva?
Det är det nyaste.
Kanske, för jag har inte hört talas om dem.
Nåja… Det kommer du att göra.
Jag försöker hålla mig uppdaterad om allt det där.
Och CD-skivorna tar över. Du kommer att älska dem.
Okej. Vad har vi?
Kort, nån?
Din mamma lär inte vilja flytta.
- Hon älskar det huset. - Ja. Det är nog bara Max som vill.
- Jag älskar det huset. - Jag också.
- Pappa? - Ja, stumpan?
Är du okej?
Ja. Hur så?
Du svettas.
Ja…
Det är inte lätt att köra med så värdefull last.
Du mådde inte bra förra helgen.
Mår du okej nu?
Ja. Jag är bara trött. Jobbet är stressigt.
Så…
- När får Max besked om programmet? - Vilken dag som helst nu.
- Vad tycker du om allt det här? - Det är coolt.
Eller, jag menar, det är okej.
Det är inte flott och riktigt coolt som ditt jobb i Paris.
Jag vet inte.
Du och Brandi verkade rätt nöjda i sminkvagnen.
Brandi var det.
Max… Strunt samma. Han är inte lika cool som du.
- Det är okej att gilla honom. - Men det gör jag inte.
Eller, ibland gör jag väl det. Men inte riktigt.
Det är okej, Amber.
Verkligen.
Som du vill att det vore okej för mamma om jag gillade Cynnie?
Cynnie och jag är bara vänner.
Hur känner du på riktigt?
Hon är för dryg. Inte din typ.
Verkligen?
Vad är min typ?
Mamma.
Det är sant.
Och kanske,
bara kanske,
kan ni bli gamla och grå tillsammans.
Vi kommer alltid vara dina föräldrar.
Även när vi är gamla och grå.
Kom ihåg det.
Så stolt över dig, Ber.
Du volontärarbetar och tar hand om gamla människor.
Det är godhet.
Tack.
Tack ska du ha.
Kl 07:29.
Jag vill sätta musik till dem i dag.
Var är de?
Kom igen.
Jag hoppas att ni båda är okej.
Ursäkta mig?
Jag tror jag hör nån som gråter.
Hon är okej. Bara många förändringar att acceptera.
- Fortsätt med dina leveranser. - Okej.
Hallå?
Kom in.
Hej.
Mår ni bra?
Jag tycker bara synd om mig själv.
Jag gör också så.
Gör du?
Oh, ja. Antagligen för mycket.
Jag har mist min make.
Har han dött?
Jag menar…
Jag är så ledsen.
Så ledsen.
Jag var lyckligt lottad som hade honom. Han var en underbar man.
Jag heter Amber.
Jag heter Cecile.
Trevligt att träffas.
Ni och er man brukade gå på Canterbury Street.
Ja. Det stämmer.
Det är min gata. Jag bor där.
Jag brukade se er och…
Richard.
…före skolan, från mitt fönster.
Vi bodde på den gatan förr.
Jag och min Richard.
Sen flyttade min dotter oss till Wisconsin för runt 20 år sen,
bara för att ha oss nära henne.
Så att hon kunde hålla ett öga på oss.
Det är fint.
Richard trivdes inte alls.
Han ville flytta hem till Park Ridge.
Så vi köpte en lägenhet på Touhy Avenue.
Vi ville bara vara närmare 6124 Canterbury Street.
Vad?
Det är min adress.
Nej.
Jo, det är det. Ni tittade alltid upp mot huset.
För att det är där våra finaste minnen finns.
Hur är det med mitt kök?
Vad?
Jaha. Det är jättefint.
Jättefint. Vi älskar det.
Vill du se det?
Det vore fantastiskt.
Men jag får inte gå härifrån utan min dotters tillstånd.
Jag kan ringa henne.
Ursäkta mig.
Fru Williams, i dag har vi utomhusrast för de boende.
Men det är bäst att ni vilar först. Det är dags för vilostund.
Jag går nog inte ut, och jag är inte intresserad av att vila.
Jag är inte trött. Men tack.
Jag lovade er dotter att ni skulle vila innan ni går ut.
Snacka om ombytta roller.
Du lämnade din leveransvagn mitt i korridoren, unga dam.
Jag är hemskt ledsen.
Snälla, flytta den.
Ja, självklart.
Det var så trevligt att träffa er, mrs Williams.
Kalla mig Cecile.
Jag kommer tillbaka, Cecile.
Jag tror vi kan sluta nu.
Ja. Vi har nog över 12 dussin.
Om bakförsäljningen sålde dem för 25 cent per kaka,
vet du hur mycket de skulle tjäna?
- Hur mycket? - Få se. Tjugofem plus, ett i minnet…
Mycket.
Hur kan du sälja hus?
Jag rundar bara av.
Jag hoppas skolan uppskattar det här,
- för jag tillbringar mer tid där än här. - Det gör de inte.
Men mammor som du får världen att gå runt, så…
- Tack. - Varsågod.
Säkert att du inte vill kolla några hus?
Ja, helt säker!
Amber har haft nog med förändringar.
Du kanske ska överväga ny inredning. Du vet, låta Max…
Ha inflytande? Sätta sin prägel på stället?
Du har nog rätt. Det är ingen dålig idé.
Jo, det är det nog. Men det är rätt val.
Jag hörde min… Här är den. Max är på väg hem. Okej.
Health Food Network meddelar vinnaren i kväll.
Ja. Det är helt galet.
Han kommer att få det. Jag vet det.
Visst var han så bra?
Ja, det var han.
Och?
Och du var toppen.
- Var jag? - Du… Så toppen.
Det behövde du inte säga.
Jag menar, hemmayoga i högklackat.
- Vem hade trott det? - Eller hur?
- Jag var riktigt bra. - Riktigt bra.
- Jag var i mitt esse. - Så bra.
Jag kommer att bli känd.
ST. THOMAS ASSISTANSBOENDE
Vilken tröja vill du ha?
Den gröna. Richards favorit.
Brandi kommer när som helst.
Tack, snälle herrn. Jag älskar min mormor så mycket.
- Varför pratar du med brytning? - Vad menar du, fåntratt?
Jag sa spela cool, inte spela teater.
Och varför solglasögon? Vi är inomhus.
- Jag ville inte se misstänkt ut. - Ta av dem då.
Vilken dubbelagent har inte solbrillor?
- Jösses. - Flickor, vi gör inget fel.
- Inte? - Vi ska gå utomhus på rast.
- Jag vill bara inte att du hamnar i knipa. - Hur länge pågår uterasten?
En timme.
Räcker det, tror ni?
Ja. Åh, snälla, vi hinner. Kom nu.
- Kom. - Den här vägen.
Nog med accenten.
Förlåt.
Undertexter: Kristina Donnellan