Vi hade bara en timme på oss
att ta vår nya vän Cecile ända hem till mig
så att hon kunde besöka sitt gamla kök, och sen åter till St. Thomas,
men jag ville ändå gå långsamt.
För det var så jag hade sett hennes man gå med Cecile längs min gata.
Eller deras gata.
Hennes gata av minnen.
Det känns så fint att vara den som tar med henne hem.
EFTER BOKEN "AMBER BROWN" AV PAULA DANZIGER
Så om Max vinner och får göra programmet, kommer de att filma det här i ditt kök?
Så långt har jag inte tänkt. De har säkert en studio åt honom nånstans.
Så spännande.
Ja, så superspännande.
De här måste svalna lite.
- Vänta, Pam! - Vad? Sarah, jag tog en enda kaka.
Okej, kanske tre. Eller fem.
Nej, jag tänker bara att jag borde ha köpt champagne
eller en tårta eller nån nyttig vegetarisk tårtliknande sak till Max, eller hur?
Alltid champagne, för min del.
Men till Max, kanske en läbbig nyttig tårta.
Ja. Vi kan baka en.
Och då menar jag köpa en, förstöra kartongen,
lägga den på vårt fat och säga att vi bakat den.
- Såklart. - Okej.
- Jag skriver en lapp till Max och Amber… - Jag packar det här.
…för han ska hämta henne.
Perfekt.
Strax tillbaka.
- De här är fulla. - Jag vet.
Vi var duktiga.
- Det här är skräp. Jag lägger den där. - Toppen.
Lycka till.
- Pam! - Vad?
Amber, din mamma.
- De var ju i skolan. - Ducka.
Okej.
- Bete dig naturligt. - Uppfattat.
- Jisses. - Det var nära.
Jag improviserade en liten vinkning.
- Så bra. - Toppen. Det är toppen.
-Åh, nej. - Vad?
Ingen ramp. Hur ska vi komma in?
Ingen fara. Jag ringde Stanley om en skateboardramp.
Jag kan inte åka skateboard.
Kära nån. Ja!
Richard hade älskat det här.
Hej, Billy. Ja, vi bör få besked i kväll.
Health Food Network. Japp.
Jag kan inte just nu. Jag måste hämta Sarahs dotter.
Ja, Amber.
Nej, jag tror det går bra. Du vet… Jag tror vi gör framsteg.
Jag avgudar henne. Hon tolererar mig.
Mrs Williams, det här är Stanley och Arturo.
Ni kan kalla mig Cecile.
- Okej. Mrs William… Cecile? - Ja, raring?
Du är i säkra händer.
Vi ska knuffa den här lilla stolen
rakt uppför rampen här.
Du behöver bara sitta och slappna av, för vi fixar det här.
Tack.
Ditt kök är mindre än en minut bort.
Så underbart.
Tack, Stanley och Arturo. Ni är mina hjältar, båda två.
Varsågod, ma'am.
Till er tjänst. Och vi får såna här förfrågningar jämt.
Nej, det får vi inte.
En brandman sa så till min granne när hennes katt fastnade i ett träd.
Okej, hörni. Ceciles minnen väntar.
De allra bästa minnena.
Amber, ska inte Max hämta dig på St. Thomas?
Jo. Jag måste springa dit. Men jag vill vara här.
- Sms:a att du är hemma. - Så enkelt. Varför kom inte jag på det?
Sanningen är alltid enklast.
JAG ÄR HEMMA
Får jag?
Det är samma beslag.
När Cecile tittade mot köket blev det fridfullt tyst.
Det är bara så jag kan beskriva det.
Vi visste, vi bara visste att hon mindes nåt särskilt.
Det var som om hon faktiskt såg nåt.
Titta.
Nåt eller nån speciell.
Han är så stilig…
…och så älskvärd.
Älskar dig.
Behöver du nåt?
Där är det.
Det ljudet. Vi brukade dansa precis där.
Tack. Allihop, tack så mycket.
Jag, Amber Brown, vill alltid minnas
att äldre personer en gång var yngre personer.
Vem är det?
Det är Max.
Vem är Max?
Jag vet inte.
- Hej, Max. - Hej.
- Hej.
Det här är mina vänner.
Stanley, Arturo, Cecile och du känner Brandi.
- Trevligt att träffas. - Vi måste gå, så…
Är din mamma hemma?
- Nej. - Och ni är alla här?
- Ja. Men bara en stund. - Vad?
Jag måste tillbaka. Bäst vi skyndar oss.
Tillbaka vart?
Till hemmet. Hennes hem. Ett hem.
Cecile bodde här förr och ville se sitt kök.
Så vi tog henne… Jag menar, gick med…
Jag menar, hjälpte henne hit, för hennes man…
Dog.
Jag är hemskt ledsen.
Tack.
- Vi har 20 minuter på oss. - Vänta. Vad pågår här?
Vi måste få tillbaka Cecile.
Borde alla ta på solglasögon?
Mamma. Moster Pam.
- Jösses. - Hej, allihop.
Vad händer här, Max?
- Allt jag vet är att Cecile måste hem. - Cecile.
Älskar du ditt kök?
Jag sa ju att han ville ändra om här. Har han anlitat dig?
Jag är 90.
Vem är du?
Jag heter Arturo.
Jag hjälpte bara Stanley med skateboardrampen åt Cecile.
- Ursäkta? - Det är en ramp utanför dörren.
- Smart. - Okej, jag pratar med Cecile.
Hur känner vi dig?
Cecile är från hemmet.
Hon måste tillbaka. Vi måste ta henne till St. Thomas.
- Vet de inte att hon är borta? - Tog du en patient?
Jag är en boende.
- Förlåt. - Amber.
- Får jag ringa Justin? - Nej.
Mrs Brown, din dotter är en hjälte.
Ja. Ja, det är hon.
Jag bodde i det här huset för över 30 år sen.
Jag och min kära Richard.
Vad? Kära nån.
Som dog. Han har just dött.
- Nej. - Jag är hemskt ledsen.
Jag ville se det. Jag ville vara här igen.
Jösses.
Och du fick tillåtelse att gå ut?
- Det var rast. - De får gå ut på rast.
- Hur långt ut? - Fråga inte.
- Kommer ni ringa våra föräldrar? - Jag vill inte att nån hamnar i knipa.
Kom då. Jag har min bil precis utanför. Låt oss bara…
Jag kan inte ta mig in i en bil.
- Hej då, Cecile. Vi hörs sen. - Vi syns, Cecile.
- Kul att hänga med dig. - Kul att hänga med dig också.
Är du redo, min kära?
Tack så mycket, hörni.
- Jag vet en genväg. Följ mig. - Uppfattat.
Kör, Max, kör!
Heja Cecile!
Vart?
Men de spelar match.
- Vi kan inte gå här. Amber! - Förlåt.
Se upp!
- Ursäkta mig. - Ja, kör. Förlåt.
- Ursäkta mig. - Vi spelar baseboll.
- Det här är så kul. - Ni måste skoja.
- Vem vinner? - Kom igen!
- Nej, lyssna. Jag sköter det här. - Amber försökte bara hjälpa.
Här kommer de. Jag älskar den här kvinnan.
Bete er naturligt.
Ja, toppen.
Har ni sett mrs Williams? Cecile Williams?
Ja, jag pratade just med henne. Få se. Jag tror hon var…
Nej, hon kanske är…
Nej, nej.
Jag… Hon kanske var…
Jag… Hon var…
Där är hon,
med en volontär, Amber. Amber Brown.
Mina damer, hur mår ni?
Mrs Williams, hoppas ni haft lite rofylld utomhustid.
Jag visste inte att ni hade besök.
- Hej, jag heter Sarah. - Max.
Pam.
River Forest Sjukhus. Ursäkta. Hej, det här är Sarah.
Ni två har blivit nära vänner. Så fint.
Mår ni bra?
Javisst.
Kan jag få några minuter till här ute ensam med mina släktingar?
De kan kanske komma in en stund. Dags för sjukgymnastik.
Jag meddelar er dotter att Sarah och… Var det Matt?
- Max. M-A-X. - Att Sarah och Max kom förbi.
Nej. Oroa dig inte. Jag berättar det.
Det var nära. Så nära.
Det här slutar inte här. Särskilt inte för din mamma.
Jag vet. Men jag menade inte att göra nåt fel.
Jag vet.
- Tack för hjälpen. - Självklart.
Vi måste åka.
Okej. Allt kommer att bli bra. Okej, raring. Hör du mig?
Allt är bra, men vi måste åka. Pappa är på sjukhuset.
- Okej. - Vi måste åka.
- Jösses. - Okej.
- Vi måste åka. - Nu?
- Ja. - Okej.
- Hej då, Cecile. - Det kommer att bli bra.
- Vi måste åka. - Hej då.
- Vänta… - Vi släpper av dig.
Nycklarna.
Mrs Brown.
Ja. Hej.
- Det här är min syster Pam. - Hej. Pam.
- Er man… - Före detta.
Okej. Han hade ingen familj att ringa.
-Åh. Stackars Phil. - Vad?
Han kom till akuten för några dagar sen.
Vi gjorde en kranskärlsoperation.
Ofta är det inget akut, men i hans fall var det det.
- Operationen gick bra. - Bra.
Jag kan gå in på detaljer när mr Brown vaknar.
Han borde inte ha alltför ont. Han får smärtstillande.
- Tack. - Får jag träffa honom?
- Får jag träffa min pappa? - Snälla.
Visst. Följ med mig.
- Han är lite omtöcknad. - Vi ger er en minut.
- Ta en sekund. - Okej, tack.
- Okej, nu går vi. - Vänta.
- Vad gör du?
Vänta.
Jag låter er prata en stund, så kommer jag sen och förklarar saker.
Phil. Mr Brown, er fru är här. Er fru och dotter är här.
Före detta.
Mamma, snälla sluta rätta.
- Okej. - Det spelar ingen roll.
Min fru. Min vackra fru.
Ber, min flicka. Min fina…
- Hej, pappa. - Så kan jag inte göra.
Okej.
Pappa. Är du okej? Kommer du att bli bra?
Bättre än nånsin. Jag lovar.
Vi är här allihop. Pam och Max. Allihop. Okej?
Så snällt. Tack.
Vi älskar dig, pappa. Vi älskar dig så mycket.
Älskar dig också.
Jag älskar er båda av hela mitt hjärta.
- Mamma. - Han är okej, raring. Han är…
Låt henne. Det går bra.
Okej.
Phil, du borde ha ringt oss. Du kan alltid ringa oss.
Hej.
Du skrämde oss.
Men du fick en kranskärlsoperation, alltså?
Vad skönt. Då är det mer än batterier och kablar där inne.
Pam. Inget skrattande.
- Hej, Phil. Personen du helst vill se. - Max.
Du borde ha ringt oss direkt. Hoppas du vet det.
Ja, det är vad jag sa.
Ja, pappa. Ring oss.
Det ska jag.
- Jag lovar, jag ska. - Bra.
- Okej, är alla här? - Ja.
Ja, vi sa just till Phil att han kan ringa oss närsomhelst om vad som helst.
Skönt att höra, eller hur, Phil? Vad gäller hans eftervård…
Jag är hemskt ledsen.
HEALTH FOOD NETWORKS NYA STJÄRNA
Fortsätt, doktorn.
TILLKÄNNAGES LIVE
Phil kan skrivas ut så snart som i morgon.
- Verkligen? - Så snar bättring? Toppen.
Han måste övervakas noga i tre till fyra veckor. Han får inte vara ensam.
Så han får ligga inlagd en månad till.
Det sa hon inte.
Så kul att få tillkännage nästa Health Food Network-stjärna.
Men först, vår tvåa, Max Dayton.
Grattis, Max.
-Så nära. Vinnaren… - Max.
Max, vårt program.
Det är okej. Det gör inget. Killen blev just hjärtopererad.
Om nätverket behöver nå mig direkt av nån anledning,
- så får de gärna… - Pam.
Åh, såklart, fel tillfälle.
Wow.
Vad mer skulle kunna gå fel?
Så, för sin postoperativa vård kan han kanske bo hos er i fyra veckor?
Där har vi det.
Hej, pappa.
Så det var min dag.
Kan jag bara få smälta din dag i en minut?
Du och Brandi hjälpte en gammal dam att rymma från ett vårdhem i en timme?
Ja.
Inte riktigt rymma. Mer som ett äventyr.
Hon heter Cecile.
Cecile. Så ni tog ut Cecile på ett äventyr för att se hennes gamla hus,
som i själva verket nu är ditt hus.
Ja.
Sen hjälpte Max er att få Cecile tillbaka till vårdhemmet?
Ja. Det gjorde han.
Så, du gillar Max nu?
Jag menar, han är snäll.
Och det är ett stort "och".
Din pappa har hjärtopererats men kommer att bli bra.
Ja.
Men först måste din pappa flytta in hos dig och din mamma,
fast din mamma är förlovad med Max, för han kan inte vara ensam.
Inte Max, utan din pappa kan inte vara ensam förrän han mår bättre.
Ja. Så hur var din dag?
Jag fiskade med min morfar.
Vi fångade inget.
Det är Brandi.
Hej, Brand-I.
Hej, Justin.
Kan vi officiellt installera vår nya medlem för att delta i samtalet?
Jag visste inget om en ny medlem. Borde vi inte rösta först?
Du kommer nog att rösta ja.
- Hallå. - Hej.
Hallå?
Det här är Bobs mobil, så jag förstår ingenting.
- Hallå? -Hej.
Hallå?
-Hör ni mig? -Det är okej.
Håll telefonen framför ditt ansikte så vi kan höra och se dig.
Så där, ja.
Hej.
Hej. Hej, Amber.
Hej, Brandi.
Hej.
Välkommen… Cecile?
Och du måste vara Justin.
Ja. Kan du hålla upp din högra hand?
Det kan jag.
Upprepa efter mig: "Jag, Cecile, lovar."
Jag, Cecile, lovar.
"Att vara en lojal vän."
Att vara en lojal vän.
"Att vara en god lyssnare."
Att vara en god lyssnare.
"Att vara förstående."
Att vara förstående.
"Stöttande."
Stöttande.
"Och att vara vänlig."
Och att vara vänlig.
Undertexter: Kristina Donnellan