У нас з Бренді була година,
щоб відвезти нашу нову подругу Сесіл
подивитися її стару кухню,
а потім повернути в пансіонат,
та я все одно йшла повільно.
Бо саме так її віз нашою вулицею чоловік.
Тобто, їхньою вулицею.
Вулицею її спогадів.
Так приємно, що саме я везу її додому.
Ембер Браун
ЗА МОТИВАМИ КНИЖКИ «ЕМБЕР БРАУН» ПОЛИ ДЕНЗІНҐЕР
То якщо Макс переможе й вестиме своє шоу,
його зніматимуть тут, на твоїй кухні?
Я ще про це не думала.
Упевнена, йому дадуть якусь студію.
Це так захопливо.
Дуже захопливо.
Їм ще треба охолонути.
-Пем, зачекай! -Що!
Саро, я взяла одне печиво.
Ну, може, три. Чи п'ять.
Я не про це. Треба ж було купити шампанського
чи торт, чи щось вегетаріанське й здорове, схоже на торт…
-Так, так. -…для Макса.
-Я завжди за шампанське. -Угу.
Але для Макса, може, краще підійде огидний здоровий торт.
Так. Давай приготуємо.
Тобто, купимо торт, знищимо коробку
і скажемо, що це ми приготували.
-Так. -Давай.
-Напишу записку Максу й Ембер… -А я складу печиво.
…бо він по неї заїде.
Чудово.
Скоро повернуся.
-Ці повні. -Знаю.
Ми молодці.
-Сміття. Покладемо сюди. -Люблю.
Чудово.
Ну, удачі нам.
-Пем! -Що?
Ембер, твоя мама.
-Вони не в школі? -Пригнися.
Добре.
-Будьте природні. -Ясно.
-О, боже. -Ледь не попалися.
Я їм помахала.
-Чудово. -Прекрасно.
-Ой. -Що?
Нема пандуса. Як ми заїдемо?
Я домовилася зі Стенлі про пандус для скейтборду.
Я не вмію кататися.
Ой-ой.
Так!
Річарду це дуже сподобалося б.
Привіт, Біллі. Так, увечері дізнаємося.
Так. «Мережа здорової їжі».
Зараз не можу. Мушу забрати Сарину дочку.
Ембер.
Ні, все добре. Здається, в нас прогрес.
Я її обожнюю. Вона мене терпить.
Місіс Вільямс, це Стенлі й Артуро.
Звіть мене Сесіл.
-Добре. Місіс Вільямс… Сесіл… -Що, сонечко?
Усе добре. З нами ви в безпеці.
Ми легко виштовхаємо ваш возик
по пандусу.
Сидіть і не переживайте. Ми про все подбаємо.
Дякую.
За мить побачите кухню.
Прекрасно.
Стенлі, Артуро, дякую. Ви мої герої.
Нема за що, мем.
Раді стати в пригоді. Нас постійно про таке просять.
Неправда.
Так казав пожежник сусідці,
коли її кішка застрягла на дереві.
Хлопці, на Сесіл чекають спогади.
Найкращі.
Ембер, хіба Макс не забирає тебе з пансіонату?
Так, мушу бігти туди. Але хочеться бути тут.
Напиши йому, що ти вдома.
Точно. Як я сама про це не подумала?
Правда завжди проста.
Я ВДОМА.
Можна, я сама?
Та сама ручка.
Коли Сесіл дивилася на кухню, я відчула умиротворіння.
Я лише так можу це описати.
Ми чомусь знали, що вона згадує щось особливе.
Наче вона там щось бачила.
Дивіться.
Щось особливе. Чи когось.
Він такий гарний…
і добрий.
Я тебе люблю.
Подати вам щось?
Ось воно.
Цей звук. Ми танцювали прямо тут.
Дякую. Дуже вам усім дякую!
Я, Ембер Браун, мушу пам'ятати,
що літні люди колись були молоді.
Хто там?
Макс.
Хто це?
Не знаю.
-Привіт, Максе. -Привіт.
-Вітаю. -Привіт.
Це мої друзі.
Стенлі, Артуро й Сесіл. Бренді ти знаєш.
-Дуже приємно. -Нам треба йти…
Мама вдома?
-Ні. -А ви всі тут?
-Так. Але лише на хвилинку. -Що?
Мені треба повертатися. Поспішімо.
Куди повертатися?
Додому. До неї.
Сесіл колись тут жила й хотіла побачити кухню.
Тож ми взяли її… тобто, привели її…
Тобто, допомогли їй сюди дістатися, бо її чоловік…
Помер.
Співчуваю.
Дякую.
-У нас 20 хвилин. -Заждіть. Що відбувається?
Треба повернути Сесіл.
Може, всі надінемо окуляри?
-Мамо! Тітко Пем! -Ого.
-Боже мій. -Усім привіт.
Що тут діється, Максе?
-Сесіл треба додому. Це все, що я знаю. -Сесіл.
Ви любите свою кухню?
Я ж казала, він хоче все тут переробити. Він вас найняв?
Мені 90 років.
А ти хто такий?
Я Артуро.
Я лише допоміг Стенлі встановити пандус для Сесіл.
-Що? -Перед дверима встановлено пандус.
-Молодці. -Я говорю до Сесіл.
Ми з вами знайомі?
Сесіл живе в пансіонаті.
І має повернутися в «Пансіонат для літніх людей Св. Фоми».
-Там не знають, що її нема? -Ви забрали пацієнтку?
Я тамтешня жителька.
-Вибачте. -Ембер.
-Можна, я подзвоню Джастіну? -Ні.
Місіс Браун, ваша дочка – героїня.
-Я… -Так. Героїня.
Я жила в цьому будинку понад 30 років тому.
З моїм любим Річардом.
Що? О, боже.
Він помер. Недавно.
-Ні… -Мені дуже жаль.
Я хотіла побачити кухню. Знову тут побувати.
Оце так.
Вам дозволили вийти?
-Зараз час прогулянки. -Їм можна виходити.
-Як далеко? -Не питай.
Нашим батькам дзвонитимуть?
Не хочу, щоб у когось були проблеми.
То поїхали. Я припаркувався поряд. Давайте…
-Але… -Я не можу сісти в авто.
-Бувайте, Сесіл. Скоро побачимося. -Бувайте.
-З вами весело. -Бувайте.
І мені з вами весело.
Ви готові?
Дуже дякую, хлопці.
-Я знаю, як зрізати. -Добре.
-Жени, Максе! -Їдете?
Давай, Сесіл!
Куди?
Але ж іде гра.
-Ми тут не проїдемо. Ембер! -Вибачте.
Дорогу!
-Вибачте. -Так. Вибачте.
-Пробачте. -Тут гра.
-Клас! -Серйозно?
-Хто перемагає? -Їдьмо!
-Ні, я розберуся. -Ембер хотіла допомогти.
Ось вони.
Люблю цю даму.
Поводься природно.
Так. Авжеж.
Ви бачили місіс Вільямс? Сесіл?
Так. Щойно з нею говорив. Здається, вона була…
Може, вона…
Ні, ні.
Може вона…
Вона була…
Ось вона!
З волонтеркою Ембер. Ембер Браун.
Як справи, леді?
Місіс Вільямс, сподіваюся, ви добре прогулялися.
Не знала, що у вас відвідувачі.
-Привіт. Я Сара. -Макс.
Пем.
Лікарня «Рівер-Форест». Вибачте. Алло. Я Сара.
Швидко ви потоваришували. Як приємно.
Усе гаразд?
Так. Аякже.
Можна мені ще кілька хвилин побути надворі з родичами?
Хай зайдуть до вас на хвилинку. Скоро фізіотерапія.
Я скажу вашій доньці, що Сара і… Ви Метт?
-Макс. М-А-К-С. -Що заходили Сара й Макс.
Ні.
Не хвилюйтеся. Я сама скажу.
Ледь не попалися.
Знаєш, питання не закрите. Особливо з мамою.
Знаю. Та я не хотіла зробити нічого поганого.
Розумію.
-Дякую, що допоміг. -Аякже.
Треба їхати.
Усе буде добре. Чуєш, сонечко?
Усе добре, але треба їхати. Тато в лікарні.
-Ого. -Ми їдемо.
-Ого. -Так.
-Їдьмо. -Зараз?
-Ага. -Добре.
-Бувай, Сесіл. -Усе добре.
-Уже їдемо. -Ага.
-А що… -Підкинемо тебе.
Ключі.
Місіс Браун.
Так. Вітаю.
-Це моя сестра Пем. -Я Пем.
-Ваш чоловік… -Колишній.
Каже, що не має рідних, яким можна дзвонити.
-Бідний Філ. -Що?
Він потрапив по швидкій кілька днів тому.
Йому поставили шунт.
Зазвичай операція не термінова, але в його випадку це так.
Усе пройшло добре.
Розповім більше, щойно містер Браун опритомніє.
Він під наркозом. Болю не відчуває.
-Дякую. -Можна до нього?
-Можна до тата? -Будь ласка.
Ідіть за мною.
-Він ще слабкий. -Ідіть самі.
-Побудьте з ним трохи. -Дякую.
-Ні, ходімо. -Чекай.
-Секунду. -Що ти робиш?
Секунду.
Поговоріть трохи,
потім я прийду й розповім про виписку і все інше.
Філ. Містере Браун, прийшли ваша дружина й дочка.
Колишня.
Мамо, перестань виправляти.
-Добре. -Це не важливо.
Моя дружина-красуня.
Бер, доню. Красуне…
-Привіт, тату. -Не можу.
Добре.
Тату, як ти? Усе буде добре?
Краще ніж раніше. Обіцяю.
Ми всі прийшли. Пем і… Макс. Усі.
Це так приємно. Дякую.
Ми тебе любимо, тату. Дуже.
А я – вас.
Обох вас. Усім серцем.
-Мамо. -Доню…
З ним усе добре, сонечко. Він…
Нічого. Хай залазить.
Добре.
Філ, треба було подзвонити. Завжди дзвони нам.
Привіт.
Ти нас налякав.
Зате тобі поставили шунт.
Це добре. Отже, в тобі не лише батарейки й проводи.
Пем. Мені не можна сміятися.
-Філ, за мною, певно, найбільше скучив. -Максе.
Треба було одразу дзвонити нам.
І я йому так сказала.
Так, тату. Дзвони нам.
Так і зроблю.
-Обіцяю. -Добре.
-Усі зібралися? -Так.
Ми саме казали Філу, щоб завжди дзвонив нам.
Це приємно знати, так, Філ? Щодо післяопераційного догляду…
Пробачте.
ЗІРКУ «МЕРЕЖІ ЗДОРОВОЇ ЇЖІ»
Продовжуйте.
ОГОЛОСЯТЬ У ПРЯМОМУ ЕФІРІ
Продовжую. Філа можуть виписати вже завтра.
-Справді? -Йому буде краще? Чудово.
За ним наглядатимуть ще три-чотири тижні. Його не можна залишати самого.
То він буде в лікарні ще місяць?
Вона не так сказала.
Раді назвати наступну зірку «Мережі здорової їжі».
Та спочатку – друге місце. Макс Дейтон.
Вітаю, Максе.
-Майже перемога. -Максе.
Максе, наше шоу.
Усе гаразд. Йому он робили операцію на серці.
Якщо мережа захоче зв'язатися зі мною напряму,
-хай дзвонять… -Пем.
Так. Зараз не час.
Ох.
Що ще може піти не так?
Щодо післяопераційного догляду,
він може місяць пожити у вас?
Ось що.
Тату.
Такий був день.
Дай хвилинку все перетравити.
Ви з Бренді допомогли літній пані на годину
втекти з пансіонату.
Так.
Це, скоріше, не втеча, а пригода.
Її звати Сесіл.
Ви з Бренді влаштували Сесіл пригоду й повезли оглянути її колишній будинок,
де тепер живете ви.
Так.
Потім Макс допоміг відвезти Сесіл у пансіонат?
Так. Допоміг.
Тепер Макс тобі подобається?
Ну… він хороший.
І – це важливо –
в тата була операція на серці, але все буде добре.
Так.
Але татові треба переїхати до мами,
при тому, що мама заручена з Максом,
бо він не може бути сам?
Тобто, Макс може бути сам,
це тато не може, поки йому не стане краще?
Так. А ти як провів день?
Рибалив з дідусем.
Нічого не впіймали.
Це Бренді.
Привіт, Бренді-Е.
Привіт, Джастіне.
Можна дозволити новому члену приєднатися до цієї розмови?
Не знав, що є нові члени. Ми ж маємо спочатку проголосувати.
Упевнена, ти погодишся.
-Алло. -Привіт.
Алло.
Це телефон Боба. Я не знаю, що робити.
-Алло? -Привіт.
Алло.
Ви мене чуєте?
Тримайте телефон перед обличчям, щоб ми вас бачили й чули.
Отак.
Привіт.
Привіт, Ембер.
Привіт, Бренді.
Привіт.
Ласкаво просимо… Сесіл?
А ти, певно, Джастін?
Так. Можете підняти праву руку?
Можу.
Повторюйте за мною: «Я, Сесіл, клянуся».
Я, Сесіл, клянуся.
«Бути вірним другом».
Бути вірним другом.
«Уміти слухати».
Уміти слухати.
«Розуміти».
Розуміти.
«Підтримувати».
Підтримувати.
«Бути доброю».
Бути доброю.
Переклад субтитрів: Анастасія Черевко