SERIÁL NETFLIX
- Záchranáři Stromečkov! - Hej!
- Záchranáři Stromečkov, jedeme! - Hej!
- Záchranáři Stromečkov, do toho! - Hej!
Do toho!
NE A NE!
Týme, na Lasturové ulici hoří. Akce!
Nepanikařte! Záchranáři Stromečkov jsou tady!
Jiskra je nejlepší!
- Přesuneme to, než se oheň rozšíří. - Nasazuji dron.
Jiskro! Můžeme řídit ten dron?
Tohle je složité vybavení. Promiňte, děti. Ne.
- Můžeme se projet na bagru? - Promiňte, děti. Ten je Zobky.
Musím vám říct ne.
- Můžeme použít hadici? - Promiňte. Taky to bude ne.
Podívejte! Zmrzlinářský auto!
- Můžeme si aspoň dát zmrzku? - Prosím?
- Ne. - Říkáš ne na všechno.
- Napřed na dron. - Pak na bagr.
- A pak na hadici. - A pak na zmrzlinu.
- Myslela jsem, že jsme kamarádi. - Vždyť to jsme. Já…
Povězte jim to. Přece to chápete.
- Proč bulí? - Ty jejich tvářičky.
Jo, jsou tak ufňukaný a nemytý.
Ty ufňukané a nemyté tváře jsou mí kamarádi. Zklamala jsem je.
Od této chvíle budu říkat jen ano!
- To je dobrej nápad. - Jo!
Týme, do zasedačky! Máme pohotovost.
V supermarketu se stala katastrofa. Někdo sahal na horní regál,
vše shodil a zablokoval vchod. Zákazníci jsou uvězněni uvnitř.
- Jiskro. - Ano?
- Musíš… - Ano.
- …zvednout regály a odblokovat dveře. - Ano.
Zobko, odvezeš nás tam bagrem. Svezu se s vámi.
Potřebuju mražený hrášek. Akce!
Opravdu tady potřebujeme sedadlo pro spolujezdce.
- Jiskro! - Ano?
Pomůžeš mi zvednout krabice?
Právě máme pohotovost, ale ano!
Zobko, blížíme se k supermarketu, kde jsou uvěznění občané.
Abychom je zachránili, musíme opatrně…
Jsme uvnitř.
Záchranáři Stromečkov, připraveni zachraňovat.
- Jak se to stalo? - Chtěli jsme zmrzlinu.
- Nedosáhli jsme na ni. - Tak jsme všechno převrhli.
A teď taje!
Nebojte se. Jiskra tu brzy bude a zvedne to, než zmrzlina roztaje.
Kde vůbec je?
- Díky, Jiskro. Vidíme se. - Ano.
- Jiskro! - Ano?
- Pomůžeš mi nacvičit divadelní hru? - Ano.
- Pomůžeš mi s úkolem z přírodovědy? - Ano.
- Jiskro, ztratil jsem jehlu. - Kde?
- V kupce sena. Pomůžeš mi? - Ano.
- Díky, drahoušku. - Jiskro!
- Jo. - Pomůžeš mi přejít ulici?
- Jo. - Podélně.
Ano.
Jsem tady. Co mám dělat?
- Ty regály. - No jo.
- A je to. Opraveno. - Jiskro, kde jsi byla?
Promiň, Majore. Pomáhala jsem přátelům.
- Ale proč? Měli jsme záchrannou akci. - Odteď říkám jen ano.
Máme priority. Slib, že nebudeš říkat ano jen proto, aby byli lidé šťastní.
- Ano? - To říkáš jen proto, abych byl šťastný?
- Ano? - Jiskro!
Dobře. Dalšímu člověku řeknu ne. Slibuju. Ne!
- Kde jsi byla, Jiskro? - Zmrzlina se rozpustila.
- Potřebovali jsme tě. - Zmrzlinu strašně zbožňujeme.
Promiňte. Slibuju, že vám to vynahradím.
Jiskřin hasičský vůz!
- Můžeme si v něm hrát? - Jo, můžeme?
- Jiskro, řekni jim ne. - Projedeme se?
- Tak řekni ne. - Můžeme si hrát s hadicí?
- Strávíme spolu celej den? - Budeš moje nejlepší kámoška?
Jo! Strávíme spolu celej den, projedeme se, sníme zmrzku a budeme nej kámoši!
Díky!
Není tohle lepší než říkat ne? Podívej na ty šťastný tvářičky.
Výš!
- Došla voda. - Můžeme si hrát s tímhle?
- Jiskro. Řekni jim ne. Ne! - Ano!
Zmizte, vandalové!
- To není dobrý. - Jiskro!
- Rychle, za ním! - Můžeme jet taky?
Jeď vedle něj.
Co to provedly? Ovládání je zaseklý! Nezastavím to!
- Volám Bodlanovi. - Ne! Bude na mě naštvanej.
Mám lepší nápad.
- Potřebujeme dron. Hned. - To kvůli tvému „ano“?
To neřeš a hned mi ho pošli.
- Víš, jak se ovládá? - Okoukala jsem to od Trika.
- To vypadá zábavně. Můžu to zkusit? - Jde o pohotovost, takže…
- Hlavně nic nemačkej. - Jiskro!
- Co? - Řekneš někdy ne?
- To je lest? - Co dělá tohle tlačítko?
- Můj bagr! - Mohlo by to být horší.
To proto, že jsi neřekla ne!
- Ten zmrzlinářskej vůz nevybouchnul. - Co si dát zmrzlinu z něj?
Ano. Jen musím uhasit ten oheň.
Hadice!
- Neřekla jsi ne a voda je pryč! - Určitě můžeme použít něco jinýho.
Zmrzlina!
- Chci dva kopečky! - Ustupte, děti.
- Co to děláš? - Je ta zmrzlina pro nás?
Jiskro! Můžeme dostat zmrzku?
Ne.
Někdy si nemůžeš dovolit být milá. Někdy prostě musíš říct ne.
To byla záchrana!
- Jsi úžasná! - Jiskra je nej!
Výborně, Jiskro. Vím, že pro tebe nebylo snadné říct tvým přátelům ne.
Doslova jsi dětem vzala zmrzlinu. Jsem na tebe hrdá.
Odteď se přestanu snažit lidem vyhovět a budu jim říkat ne.
To je vskutku zodpovědné.
- Ale to bys mohla být i jina… - Ne.
NOVÉ KOUSKY
Záchranáři Stromečkov, připraveni zachraňovat.
Zasekly se brzdy. Opravím je z ovládacího panelu řidiče.
- Vlak se brzy rozjede. Žádnou paniku. - Říkal jsi paniku?
- Ano. Ne. - Dorazím pozdě.
- Dorazí pozdě! - Co když se zřítí koleje?
- Koleje se nezřítí. - Slyším, že se zřítí koleje?
- Koleje se zřítí! - Koleje se zřítí!
No co. Musím mluvit s řidičkou.
- Proč se vlak nehýbe? Proč? - Klid. Pusť mě k ovládacímu panelu.
- Možná se vlak rozjede rozhoupáním. - Ne. Zvládnu to.
- Pomůže tohle? - Můžeš toho nechat?
- Triku, vlak se houpe. - Můžeš mi pomoct, Jiskro?
- S rozhoupáním vlaku? Jdu na to! - Ne!
- Co se děje? - Houpeme vlakem.
- Boží! Pomůžu ti! - Jiskro, prosím, musíte přestat!
To bylo o chlup.
- Jsi celá? - Neboj.
- Jo! - Sundali jsme ho dolů!
Rychlá otázka. Proč je u všech všudy vlak uprostřed silnice?
Měli jste ho rozpohybovat.
- Pohyboval se. - Fakt rychle.
Po kolejích, neměl sletět dolů!
- Triku, vedls je. Proč jsi něco neřekl? - Řekl. Snažil jsem se jim…
Měl jsi jim říct své plány a všechno to vyřešit bez toho humbuku.
- Když mě nikdo nikdy neposlouchá. - Jiskra má pravdu. Nikdo tě neposlouchá.
Potřebuješ víc sebevědomí. Musíš mluvit silným, autoritativním hlasem.
Budou tě následovat, i když by normálně nesouhlasili. Sleduj.
Žbluňku, vylij na Zobku kbelík vody.
- Ano, Majore! - Co?
Nevím, co mě to přepadlo. Jen jsem…
Vidíš? Sebevědomí. Hezký zbytek večera, Triku.
- Nemůžu otevřít tu pálivou omáčku. - Dej mi to. Musíme to rozbít!
- Musíme to vymáčknout. - Ne, dej mi to.
- Rozbiju to! - Musíme to odšroubovat!
- Dejte to pod tekoucí horkou vodu. - Kdo to řekl?
Já. Můj nový vynález. Hlas, co zvyšuje sebevědomí.
Zase zníš jako ty.
Ale jediným přepnutím se můj normální hlas změní…
Na tenhle nový hlas.
Říkám to samé, ale trochu jinak.
Úžasný.
- Zníš tak charismaticky. - Mohla bych tě poslouchat celý den.
- Snad mě teď budou poslouchat víc. - Tak kdo ji zkusí?
- Já? - Pálí moc?
- Dal bych si. - Naval!
- Já, prosím! - Já!
Dal bych si.
- Tady máš. - Voní to pálivě. Co v tom je?
Přísady. Česnek, paprika. Kvasnice.
Pohotovost! Týme, do zasedačky.
Ve skladu s mraženými potravinami všichni zamrzli v obří kostce ledu.
- Takže ten led musíme rozbít! - Vážně to poškodí továrnu.
- Ale nedá se svítit. - Rozbijeme ho!
- Jo! - Možná existuje méně destruktivní způsob.
Zníš tak, že víš, o čem mluvíš. Udělejte to, co říká Trik.
- Akce! - Ale samozřejmě.
Než se vrátí, mám spoustu času na sendvič se sýrem a okurkou.
- To jste tak rychle zpátky? - Jo. Trik věděl, co dělat.
Problém vyřešen? Nic se nepokazilo? Nikdo není naštvaný, zraněný, truchlící?
Jednoduše jsme do ledu přidali sůl…
- Aby se rozpustil. - Geniální.
- Úžasné. - To všechno Trik.
Výtečně, Triku.
- Nádherné chlupy. - Díky. Jsou přírodní.
- Buď dál sám sebou. - Tak jo.
- Chodíš často do posilky? - Ne, do restaurací.
Někdy stačí lehčí dotek.
Na zdraví.
Ty berle nepotřebuješ. Důvěřuj si a stůj na vlastních nohou.
Když to řekneš takhle…
Rekonstrukce dokončena.
Počkat. Cože?
Vidíš, Timmy. Všechno, co jde nahoru, musí také dolů.
- S fyzikou se nemůžu přít. - To byl můj nový dům!
Přemýšlej o tom, příteli. Teď můžeš žít, kde chceš.
Vždy jsem chtěl žít na moři. Ale musím se naučit plavit.
- Potřebuješ hlavně sebevědomí. - Víš ty co? Máš pravdu.
Teď mě musíte házet nahoru a skandovat moje jméno.
Trik!
- Chtěl jsi mě vidět, majore? - Myslím, že ta tvoje mašinka tě mění.
- Vrať se ke svému starému hlasu. - Ne, tenhle se ke mně hodí.
- Nesouhlasíš? - Když to řekneš takhle, souhlasím.
Je parádní počasí na golf. Nechceš si jít na hřiště odpálit pár míčků?
Mě ale golf vůbec nezajímá. To zní jako úžasný nápad. Ahoj!
Záchranáři Stromečkov, nepochybně vás zachráníme.
Loď? Rozbitá v kanálu? Už vyrážíme.
- Ještě že jste tady. - Podívám se na motor.
- Je frajer. - Tak sebevědomej.
A úžasnej.
Ano. Už ten problém vidím.
Hotovo. A trochu jsem tu loď zrychlil.
- Hezký. - Skvěle!
- Díky. - Naskočte si.
Trochu se s ní projedeme.
- Víš vůbec, co děláš? - Má ten motor takhle kouřit?
To nic. Jen se zahřívá. Kde jsme to přestali?
Neví, co dělá. Nikdy předtím neřídil loď.
Ale no tak. Nemáte se absolutně čeho bát. Musíme…
- Potápíme se! - Vím, co teď. Hlavně mě poslouchejte.
- Už tě neposloucháme. Spravíme to sami. - Jo.
Poslouchejte mě. Musíme se dostat do záchranného člunu.
Hej! Mám nápad. Skočíme do toho záchrannýho člunu.
- Skvělý nápad. - To jo!
Víte někdo, kam vede tenhle tunel?
Já jo. Vede k obrovskýmu vodopádu!
- Když jseš pod vodou, nespadneš, že ne? - Obrátíme proud! Nebo čas!
- Ne, poslouchejte. - Je to vodopád, máme spadnout do vody.
- Volám kámošce Denise. Ta vodopády zná. - Jsme ztraceni!
- Jsme ztraceni! Nechci… - Poslouchejte mě!
- Nepijte vodu. - Říkal…
To nemá smysl. Bez toho hlasu nemám sebevědomí.
- A bez sebevědomí jsem k ničemu. - Nevzdávej to, Triku.
Skutečné sebevědomí vychází zevnitř.
Věř v sebe a ostatní budou věřit v tebe.
Páni, je fakt přesvědčivej.
Poslouchejte. Mám plán.
- Sedneme si a ten vodopád sjedeme. - Co?
- Je to dobrý nápad? - Žádný jiný ani lepší nemáme.
- Dokázal jsi to, Triku! - Díky!
- Týme, zachránili jste pana Chrochtu. - Skutečně, Majore.
- Triku, máš zpátky svůj starý hlas. - Jo, ten vynález jsem nepotřeboval.
Celou dobu jsem si věřil.
Všichni jsme dnes něco zjistili. Já že nenávidím golf.
Překlad titulků: Jakub Doležal