SERIÁL NETFLIX
- Záchranáři Stromečkov! - Hej!
- Záchranáři Stromečkov, jedeme! - Hej!
- Záchranáři Stromečkov, do toho! - Hej!
Hej!
Do toho!
ŽBLUŇK A PROBLÉM S VODOU
- Řekni mi to na rovinu. Máme naději? - Se mnou vždycky.
- Kačenku ti ze záchodu vytáhnu cobydup. - Jo!
Tak já počkám venku.
Chvilku strpení!
Sekundu!
Tady máš svoji kachničku.
Ano! Díky, Žbluňku! Máš úžasný záchranný metody.
A odlišný.
- Tak počkat. Co tím myslíš? - Však víš. Jsi…
- Organizovaný? - Ne.
- Rozvážný? - Ne.
- Klidný?
- Předvídatelný? Kontrolovatelný? Věcný? - Chaotický.
- Co? - Chaotický!
Uspěješ vždy nějakým absurdním výbušným způsobem. Vychází ti to.
Dnes pěkná a jednoduchá záchrana. V jezeře se převrhlo šlapadlo. Žbluňku?
- Žbluňku? - Promiň, myslel jsem, že děláš ten zvuk.
Žbluňku, tohle je pro tebe. Otoč to šlapadlo zpátky. Zobko, budeš pomáhat.
- Jupí! - Žádný strachy.
Udělám to předvídatelným a bezchybným způsobem.
Tak na to se těším. Akce!
- To šlapadlo! - Tohle bude ten nejmíň chaotickej
a nejlepší plán. Nejdřív vyjedu plnou rychlostí z mola.
Otevřu padák, aktivuju zvon, připevním ho ke šlapadlu a hybností ho narovnám.
- Fantastický plán. - Žádný chaos. Vůbec žádný chaos!
A všichni budou vědět, že nejsem zmatkář.
Ustup, Zobko. Tohle bude naprosto předvídatelný.
Mrož!
Jejda!
To nebylo podle plánu. Ale pořád to šlapadlo otočím!
Pořád ho zachráním!
Vytáhnu ho.
Drž se, šlapadlo! Je těžší, než jsem si myslel.
Dokázal jsem to!
Nevěděla jsem, že chceš vytáhnout špunt.
Hurá!
Šlapadlo otočeno.
Jseš génius!
A pak se rozjel a šel po šlapadle! To se hned potopilo.
Myslela jsem, že je navždycky pryč. Ale to Žbluňk odmítl.
Vypustil jezero a zachránil šlapadlo!
- Jupí! - Jupí!
- Takhle to úplně nebylo. - Nebuď skromnej.
- To šlapadlo jsi zachránil navždycky. - Jo, jseš úžasnej!
- Přizpůsobivej. - Rozhodnej.
Ne, nechtěl jsem, aby se cokoli z toho stalo. Snažím se ze všech sil…
- Hurá! - Juchů!
Moje plány nikdy nevyjdou!
- Hurá! - Juchů!
Nemám sebevědomí. Nejsem hrdina. Nechci velet.
- Jupí! - Jupí!
Haló? Oukej. Žbluňku, pověřuju tě záchrannou akcí. A naštěstí pořádnou!
Voda z jezera byla přečerpána do vodárenské věže. Ta praská ve švech.
Jestli to nespravíš, vybouchne a voda zalije celý město.
Je to ta největší a nejdůležitější záchrana!
- Hurá! - Jupí!
- Tak na co čekáš? Akce! - Jdu taky!
Ty jo! Je obrovská!
Ten tlakoměr!
Jestli tlak stoupne, vybuchne to!
Ten tlak!
Ten tlak! Mysli, Žbluňku. Mysli! Musím to dostat co nejdál od lidí!
- Co děláš? - Na vysvětlování není čas!
Úžasný! Tohle by mě nikdy nenapadlo! Co teď?
Mroži!
Mysli, Žbluňku. Mysli! Kde může explodovat obří vodní nádrž? V parku!
Něco odlehlejšího.
Ne!
Z cesty!
- Tohle je taková zábava. - Zábava? Vždyť to vybouchne!
- Jo, bude to paráda! Jakej máš plán? - Žádnej nemám! Nemám tušení, co dělám!
Míváš přece originální řešení!
Nemívám! Moje neoriginální plány se vždycky zhroutí a nevyjdou!
Tohle dokážeš jenom ty. Vždycky se přizpůsobíš všem šílenostem
- a najdeš řešení. - Vážně? Máš pravdu.
Nevytvářím chaos, ale chaos vytváří mě.
- Spravíme tu nádrž! - Výborně!
A kde je?
- Ale ne! - Ne!
Skoro ji máme!
- Minul jsi ji! - K nádrži nemíříme.
Dostaneme tu věc pryč z města.
Mám ji!
Jsi celej?
- Vyšleme tu věc do nebe! - Tak jdeme na to.
Výš!
- Uvolnit! - Co? Pořád ses nepustil!
Musím ručně uvolnit tlak vody!
- To budeš na nádrži, až vybuchne! - Jinak to nejde!
Uvolnit! Teď!
Jsem skoro tam!
Nádrž padá! A neudělal to.
Snad to vyjde.
Jupí!
Dokázal jsem to!
Báli jsme se nádrže. A Žbluňk povídá: „Nemívám originální řešení.“
Začali jsme se točit a nádrž bouchla! Žbluňk navždycky zachránil Stromečkov!
- Možná ne navždycky. - Navždycky.
HRDINA ŽBLUŇK
- Žbluníčku! - Maminko!
Mám tě tak moc ráda!
- Mami. - Mám pro tebe dárek.
- Vysílačky s tvým obličejem. - To není možný! Díky, mami.
Ohlas se, mami.
Tady máma s tvými oblíbenými sendviči s marmeládou.
- Sendviče ve tvaru raketových lodí! - Přilítá mňamka!
Díky, mami.
- Díky, mami. - Takže kdy poznám tvoje přátele?
Týme, do zasedačky!
Poslouchejte, týme. Je nesmírně důležité, abychom pozdravili Žbluňkovu mámu.
- Ahoj, Žbluňkova mámo! - Ahoj, všichni.
Žbluňku, máš na puse trochu marmelády. Utřu ti to.
Mami, ztrapňuješ mě.
V kanále se porouchala loď a způsobila dopravní zácpu.
Žbluňku, připevníš k ní naviják. Zobko, vytáhneš ji. Jedu taky.
- Ak… - Akce!
Mami! To obvykle říkává Major Bodlan.
Promiň. Tohle je tak vzrušující. Chceš to říct ty?
- Může to říct Žbluňk, pane? - Jasně.
- Tak do toho. Můžeš to říct. - Akce.
Jo!
- To je Žbluňk! - Mrkej na něj!
- Jsem na místě, Majore. - Výborně! Zobko, naviják!
- Opatrně, Žbluníčku! - Mami?
- Nepotřebuješ nějak pomoct? - Ne, díky, mami!
- Řekla mu Žbluníčku? - Jo.
Vím, co dělám. Jsem dospělej!
Nebýval to vždycky „Hrdina Žbluňk“.
- Kdysi byl malej puleček Žbluníček. - Hele, to je Žbluňk jako miminko.
- Dětský fotky ne. Mami, dost. - Tady má Žbluníček umazanej obličejíček.
- Ne! - Bacha, naviják!
- A tady je ve vaně s bublinkovou bradkou. - Tu fotku ne!
- Naviják nahoru! - Mami, dost!
Díky, žes pohnul tou lodí.
- Tady má baculatý tvářičky. - Jé!
- Ne! - Všichni pojďte ke mně.
- Tady je jeho prdelka jako polštářek. - Ne! Nikdo se nedívejte.
- Ten zadeček. - Dost! Nejsem dítě!
Maminka tě drží. Maminka má svýho Žbluníčka.
Ještě že ho zachránila jeho máma.
Přestaň! Nedělej ze mě mimino!
Jsem Žbluňk, ne Žbluníček, a nechci raketový sendviče.
Jsem dospělej a nehraju si s hračkama!
Dobře, Žbluníčku. Teda, Žbluňku.
Tak já tu hračku vrátím, když ji nechceš.
- Fajn. - Mám tě ráda.
A jsem dospělej. Teď už mi nikdo nebude říkat Žbluníčku.
Proužku, co je nového ve světě novin?
Všechno je tady nové. Jsou to noviny.
Chápu. Rád čtu noviny, hlavně ty bez obrázků.
- Žbluňku, dorazil tvůj komiks. - Komiks?
Objednal jsem ho pro dítě, co znám. Vezmu si to.
Nezajdeme do kina, Žbluňku? Animáč o kouzelných hračkách.
Bezvadný! Myslím, že večer asi budu platit účty.
A obuju si k tomu pantofle. Jsou šedé a bez vzorů.
Žbluňku, můžeš na slovíčko?
Co se děje, Žbluňku? Ten knírek, kravata, noviny?
- Tohle nejsi ty. - Nevím, co tím myslíš. Miluju noviny.
- Jsou tak nenudné. - Vážně, Žbluňku?
Oukej. Chtěl jsem působit dospělejší.
- Pak jsem kvůli mámě vypadal jako dítě. - Ale Žbluňku. Takové mámy už jsou.
Tohle mi před týdnem přinesla moje máma. Klokaní klub. Můj oblíbený dětský pořad.
Sice jsem dospělý, ale pro mámu jsem pořád její pichlavý Bodlánek.
- To ti to nevadí? - Ne. Vždycky budu její dítě, a to nevadí.
Máš pravdu. Miluju, když mi nakrájí sendviče, napustí bublinkovou koupel
a udělá horký kakao. Ale ne, Majore. Byl jsem na ni tak zlej.
Neřekl jsem jí, že ji mám rád! Napravíme to!
- Záchranáři Stromečkov. - Máme pohotovost.
Bylo zlomené jedno srdce. Patří mojí mámě!
Musím najít mámu a říct jí, že ji mám rád. Měla by tady vracet vysílačky.
Ale tenhle obchod je moc velký. Jak ji tady najdeme?
Budeme si hrát s hračkama.
- Tvoji mámu najdeme raz dva. - Mami!
Tohle nefunguje. Chce to lepší výhled.
Mami?
Vidíš ji?
- Ještě ne! - Miluju skládání krabic.
- Jo! Teď je můžu znovu skládat! - Jsem na tebe hrdý, synu.
Mami, kde jsi? Vysílačka! Zachytila mámin signál. Musí být blízko!
Mami! Ozvi se, mami! Mami, ozvi se. Slyšíš?
Neslyší mě.
Podle vysílačky je tamhle! Jedeme!
Chtěla bych vrátit tuhle hračku.
Jsme skoro tam!
Jedeme!
Měla by být tady. Mami?
Mami!
Jo. Promiňte. Tak kde je?
Máma už tu hračku vrátila. Jsem tady moc pozdě.
Mami!
Mami, počkej!
Tenhle Žbluníček se ti vážně omlouvá a potřeboval by mámino speciální objetí.
Miluju tvoje sendviče. Miluju tvou posedlost dětskýma fotkama. Mám tě rád.
Mám tě rád, maminko!
Já tebe taky, Žbluňku!
Vždycky budeš můj Žbluníček!
Mami!
- Mám tě rád, tati. - Jsem na tebe hrdý, synu.
Překlad titulků: Jakub Doležal