Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Do svých 17 let jsem si myslela, že žiju v pohádce.
A ten rok mi došlo, že pohádky mají i padouchy.
ROK LIŠKY
Nespěchej, Ivy! Nohu dozadu.
Super!
ASPEN, DUBEN 1997
Laylo, dobrá práce!
Můj táta podvedl moji mámu s její mámou.
Nemohla jsem vinit Laylu a nechtěla jsem vinit ani otce.
Všechno se prostě podělalo.
- Ahoj. - Ahoj.
Jak se daří?
Vím, že je to blbá otázka.
Však víš, zpracovávám to.
Jo.
Chceš?
Tak už plánuješ, jak přežít v Seattlu?
Ne.
Neplánuju.
- Dobře děláš. - Jo.
To je ono, Laylo! Ruce!
Nesrovnávej se.
Máma se zhroutila.
Nemohu milovat a nemohu zpívat.
Připadá mi těžké cokoliv dělat.
Prostě se cítím špatně.
Proč musím jet s tebou?
Něco ti o tvém tátovi řeknu.
Má vypínač a umí ho zapnout a vypnout.
Může na kohokoliv úplně zapomenout. Na blízké přátele, rodinu i na tebe.
Bože.
Tohle zatracené místo.
Žádná normální slušnost. To je ten důvod.
Jen chci, abys měla normální dětství a dělala normální chyby,
ne ty aspenovské.
Nebyl to jen rozvod. Skončila se vším.
Nemůžete počkat rok, než odmaturuju, a pak rodičovat z různých domů?
Rozvod není nic hrozného.
Kéž by se naši rozvedli.
Máš štěstí, že nebudeš mučená náročností manželství bez lásky.
Já jsem neměl stromy a zasněžené výhledy,
ani kruci Johna Denvera.
Mohla jsi skončit úplně jinde. Myslíš, že tohle jinde mají?
- Proč to připomínáš? - Nemusí být rozmazlená.
Přemýšlela jsem o spoustě věcí, ale hlavně o sobě.
A o způsobech, které se ke mně nehodily.
Až odjedete do Seattlu, bude to na tobě.
Dobře. Stěhováci brzy přijedou a nechci Xiomi přetěžovat.
Tak jdeš?
Nebo přehnaně analyzuješ své hrozné rodiče
a trucuješ s medvědy?
Tak se nemrač.
No tak si posluž.
- Proč tohle říkáš? - Co říkám?
Že je adoptovaná? Je to snad nějaká nemoc?
- Je špatné to říkat. - Ale není. Prostě to tak je.
Pochopila jsem, že být adoptovaná je všude normální, ale v Aspenu ne.
Kromě plastiky nosu a brady všichni vypadali jako jejich rodiče.
Já ne.
Máma mi řekla, že vidět lišku je znamení.
Nějaký hipísácký symbol pro změnu.
Pro jednou se nemýlila.
Ta liška všechno změnila.
Ahoj. Co tady dole děláš?
Jenom
se loučím.
Je to první dům, který jsme společně koupili, tahle chata.
Vím, že je ti to fuk.
Budu pro tebe lepší, až budeme Seattlu.
Dej mi trošku času to vstřebat.
Nemrač se.
Tak pojď.
- Táta mě zítra bere na večírek. - Bože můj.
- Buď opatrná. - Je to jen večírek, klid.
Táta zareagoval na rozvod tím, že mě pozval do jeho aspenského světa.
Myslím, že mi chtěl ukázat, co mi bude s mámou chybět.
Jako bych měla na výběr.
Velký vůz.
A dál?
Drak a
Malý vůz.
Jednou bychom tam mohli žít.
Náhodné rozhodnutí.
Von Neumann-Morgensternova teorie užitku.
Myslíš žít na jiné planetě?
Musíš se toho hodně učit, děvče.
Budoucnost
je tady.
Je tady, protože je tady.
Otec byl fyzik.
A měl to, čemu říkal "iracionální mozek největšího optimisty“.
Matka to měla za jeho způsob, jak se vyhnout pravdě.
- Tati? - Jo?
- Zapneš fax? Pošlu úkol do školy. - Vydrž, přemýšlím.
Musím před zítřejším večírkem schválit architektův model nového centra.
Ne. Indiana se tam nevejde, protože je
moc velká.
Nemusíš se bát, že by bylo něco příliš velké, Huxi.
Jsi moc milá.
Tati, je to můj poslední úkol, musí dorazit.
Pořád "tati, to,“ "tati, tamto.“ Dáš mi chvilku? Už jdu na to.
Dobrá. 11. třída hotová.
O sedm týdnů dřív. A jedeš do Seattlu.
Je úžasné takhle lítat.
Já viděla celý svět, než jsem potkala tvého otce.
Když řekneš: "Svými vteřinami všemi
mně, čase, jak bych závodník byl, služ!“,
pak pán, pak vítěz na širé jsi zemi
a co je víc.
- Synu můj, jsi muž! - Synu můj, jsi muž!
Jo.
To je plné soli.
Hlavně ať ti v Seattlu nezmění stravovací návyky.
- Za měsíc jsem zhubla kilo a půl. - Bože.
Páni.
Celé ty roky nízkotučná dieta absolutně bez soli, barvení kořínků.
Říkám přátelům, že nemůžu otěhotnět, abychom skryli tvůj malý problém.
- A co z toho mám? - Mě.
To tys chtěla zahnízdit a nový dům.
Jdu se oblíknout. Pokud se chceš hádat, posluž si.
Páni, dobrá práce.
To není způsob, jak odejít jako dospělá.
- Od tebe to zní kurva ironicky! - Co ti řekli doktoři?
Řekli, že jsem tvé zrcadlo a odrážím tě.
- Bože. - Jejich slova, ne moje.
Bylo těžké uvěřit v lásku, skutečnou, když jsem tam vyrůstala.
Nerozhazovali jsme peníze jako ostatní ve městě.
Ale měli jsme pěkný dům a hospodyni Xiomi.
Peníze mého táty chodily rychle, takže byl opatrný.
Pocházel z rodiny, kde byli pořád ostražití.
Nikdy neukáže celý balíček.
Jen jsem si neuvědomila, že tak bere všechno.
NA ZKOUŠKU, S LÁSKOU LAYLA
To je můj bručoun?
- Bože. - Drž to v sobě.
Carlos říkal, že je to supr matroš, neplýtvej.
Sakra.
Takže tě nechala po zbytek roku samotnou?
- S autem, zlatou rybkou a kreditkou? - Jo.
Pan Nové Maserati lusknul, a už je v Malibu.
Děti tam nesmí, tak se na mě vykašlala.
Aspoň jsi prožila s mámou 17 let, než tě opustila.
To je fuk. Pokud nás to dostane z tohohle děsného bytu, beru to.
Děláš si srandu? Tímhle to končí!
- To je telka? - Bohužel ne.
- Děláš jen to, co chceš sám! - Sakra. Promiň.
- To se nikdy nezmění! - Musím jít. Čau.
No tak fajn.
- Teď tvrdíš, že ne? - Neřekl jsem, že ne.
- Proboha! Děláš si srandu? - Skončím, pokud to bude pokračovat.
- Podívej se na sebe! - Cos udělala za všechny ty roky.
Se na sebe podívej! Máš psí obojek a růžovou paruku!
- Nech toho! Nesahej na mě! - Já nic...
Slez ze mě!
- Vrať se do postele, jsem v pohodě. - Dobrou, Ivy, všechno je v pohodě.
- Nezníte v pohodě, mami. - Hele, zítra je náš poslední den, ano?
Tak ať je pěkný. Vyspi se.
- Dobrou noc, Ivy. - Dobrou.
Všechno je v pohodě.
Kyvadlo se kymácelo na obě strany. Nestabilita v domě byla skutečností.
Ale po špatných nocích následovaly dobré dny.
Otec měl hodně aut, ale to nejlepší byla Bestie.
- Trojku! - Dobře.
Zařaď!
Prohráváš si se strachem, ale jakmile to zvládneš, zvládneš cokoliv.
Až se v létě vrátíš, budeme trénovat.
Napsala jsi na Barnardskou?
- Jo. - Fajn.
Má to připravené, jen...
- Možná chci spíš na uměleckou školu. - Ne.
- No, máma myslí... - Jasně, máma.
Je to letuška z Washingtonu, co nedodělala vysokou.
Jen tě učí strachu.
Asi se cítí zraněná, tebou a tak.
Máma ke mně byla chladná.
Ona se vzdálila.
Tak jsem to udělal taky.
A nejsem si jistý, zda bych měl své činy svěřovat svému dítěti.
Vrátíme se.
Dobře.
- Jsem sjetý jako drak. - Bože.
Bude to zábavný večer!
Aspenské večírky odfiltrovávaly určité lidi.
Zůstaly pro elitu.
Elita mohla používat vlastní filtr.
Díky.
Pouští tam spoustu lidí, které byste dceři představovat neměli.
Podívejme. Huxley.
- Ráda tě vidím, drahý. - Já tebe taky.
Jak se máš? Ivy, vypadáš dobře. Ráda tě vidím.
Nějaké výhrady?
Když jsem ho uviděla poprvé,
vypadal jinak.
Víc se zajímal o lidi kolem.
A když se na mě podíval,
měla jsem pocit, že opravdu vidí mě.
Ne nějakou holku, mě.
Musíš do koupelny. Mají tam nelegální sračky.
- Nech mě, chci tu zůstat. - Dobře. Ale měníš se poněkud v babču.
Ahoj.
Fajn, nevadí.
Vezmi si, co chceš, a nebuď tak úzkoprsá.
Díky.
Děkuju.
Učil Jennu Kazinkskou v Daltonu. Je fakt úspěšný.
Je něco jako ten guru, co má farmu v Davosu.
Kdo chce randit s dospívajícím klukem s hrozným akné a ošklivým autem?
- Já ne. - Hned se vrátím.
Co to dělá?
- Ahoj. - Ahoj.
Koupelna! Dělej, to musíš vidět.
Podrž to.
Dej si se mnou.
Já si s tebou dám.
Chutná to jako aspirin.
Dej si znovu a bude ti jedno, jak to chutná.
Páni. Jo.
Trošku si to srovnej v hlavě, za moment se vrátíme.
Takové bylo být dívkou v Aspenu.
Ujistíte se, že jdete na správný večírek. Máte správné šaty, slova.
To já nikdy neměla.
Jsi Huxleyho dcera, že?
Znáš mého otce?
Je slavný vědec.
Nevěděla jsem, že jsou vědci tak slavní.
Vidím, jak se dost bojíš mužů.
Tohle ti s tím pomůže.
Myslela jsem, že zkusit koks bude nezapomenutelné.
Že mi to pomůže zapadnout na večírek, jako bych tam patřila.
Jako Layla a Melonie.
Díky.
Ukázalo se, že být sjetá
nezmění to, jaká jsem.
Pocit izolace je jen
intenzivnější.
Hej, ty! Přesně tak, ty!
Bože, vypadáš rozkošně.
Není to nejlepší večírek? Jako nejlepšejší?
Nevím, asi půjdu domů.
Ne! Proč? Všichni jsou skvělí.
Jsou tak plní života. Rozumíš mi?
Mám pocit, že tady můžu udělat cokoliv nebo být čímkoliv. Je to skvělé.
Hele, jsi pořádně sjetá.
- Ne. - Ale jo.
Dobře, fajn.
Půjdeme ráno bruslit, než odjedu?
Víš...
Nejsme na to už staré?
Dělaly jsme... Nejdeme na olympiádu. Rozumíš mi?
Ale vždyť chodíme každé ráno už tak deset let.
No to jo, už odmala. Jenomže je čas dospět.
Takže co, jsem stařena, nebo mám dospět?
Dobře.
Vypadáš rozkošně. Kéž bys zůstala, ale chápu to, takže...
Tak jo. Miluju tě. Dobře dojeď, zítra se určitě uvidíme.
Ahoj.
Už nejsi malá holčička.
Musíš si dávat pozor.
Pan Hux a tvoje matka tě sem přivedli.
Mám na tebe dohlížet. A dělám to nejlepší.
Jsi jako moje dítě.
Snažím se ti dát rady, víš?
Jo, já vím, jenom...
Můžeme to probrat zítra? Jsem unavená.
Holčičko moje, nebudu tady věčně.
- Proč sis je nezabalila? - Bála jsem se, že ztratím i je.
Můžeš s tím dramatem přestat? Je ti skoro 18, dospěj.
Za pár týdnů se vrátíš na celé léto.
Dámy a pánové, nastupujte do letadla Aspen Leaf Air...
No tak.
Až tam budeš, nevěř všemu, co o mně řekne.
Jistě mě bude pomlouvat.
Ne všechno bude pravda.
Ne všechno je takové, jaké se to zdá.
- Ano? - Dobře.
Slibuješ?
- Fajn. Tak běž. - Dobře.
Tak čau, tati.
- Prosím. - Díky. Tak jo.
SEATTLE, KVĚTEN
Nadechni se toho vzduchu. Už žádná nadmořská výška.
Je tu vlhko, vyskáčou mi beďary.
Jsou tu holky v tvém věku. A hrají tenis.
- A budou v klubu. - Jaký je tvůj cíl?
Kuřecí salát na vece v tenisovém klubu?
Za mého mládí byla velká věc jen pozvání do tenisového klubu.
Teď budeme jeho členky.
Táta by řekl, že nemám vstupovat do klubu, který by tě přijal jako členku.
Co kdybychom šly na kluziště? Týdny se tomu vyhýbáš.
Aya volala, jestli trénuješ.
Nebo, jelikož nemáš nic na práci, mi můžeš pomoct vybalovat.
Fajn.
Až budeš nahoře, co si sundat sako svého táty a spálit ho?
"Táta by řekl, že nemám vstupovat do klubu, který by tě přijal za členku.“
Bože, mrznu.
- Je to děs. - Ivy, mluvila jsem s trenérem.
Dneska nemá čas, ale dá nám pár minut. Hele.
Trenére Williamsi, zdravím!
- Dobrý den. - Zdravím.
Jsem Paulene. To je moje dcera Ivy.
Těší mě.
Tak, s čím vám dnes pomůžu?
No, telefonicky jsme spolu mluvili o soukromých lekcích na ledě.
Dobře.
Jsi připravena dostat se do závodní formy?
V Coloradu jsem závodila pořád.
- Vloni? - Ano.
Takhle?
Pardon, ale co?
Výškou a typem postavy je opravdu mimo závodní formu.
Promiňte, ale...
Byla by skvělá na úvody.
Máma myslela, že když do nového domova přinese kousky mého dětství,
že budu stejná.
Ale na dětství se nedá lpět věčně.
Mami, asi půjdu...
Vidět ji, jak usnula s kuchařkami, jako by se chystala uspořádat
obří party pro nové přátele z tenisového klubu, bylo smutné.
Vybudovala si svět, do kterého se ráda vracela,
ale nebyl skutečný.
A protože jsem se nikde necítila skutečně,
chtěla jsem se vrátit na místo, které mi bylo aspoň
povědomé.
ASPEN, ČERVEN
Přistáváme u terminálu C, kde také najdete svá zavazadla.
- Ahoj. Ahoj, tati. - Jsi tady. Konečně.
To je pro tebe.
Jenny Holzerová prý takový má.
- Líbila se ti její práce, ne? Na výstavě. - Líbila.
Pokud chceš být umělkyní, musíš mít portfolio.
To jo.
Dobře, překvapení číslo jedna.
Tohle může být tvoje. Ale budeš celé léto pracovat
a budeš si platit benzín.
Neke.
Bestie?
- Víš co? - Co?
Chybělas mi.
Minul jsi dům.
Překvápko číslo dvě pro mou čerstvě osmnáctiletou dceru.
Cože?
Napadlo mě, že bys chtěla soukromí.
Věřím ti.
- Nazdar, stařeno. - Ahoj. Co to má být?
Myslela jsem, že pokecáme, pokud nevadí.
Jasně že ne. Jen jsem překvapená.
- Jo? - Chybělas mi.
Ty mně taky.
Půjdu domů. Tak se zabydli a nalaď chuťový pohárky.
Sibi připravila večeři.
Sibi?
Pokud na chvíli nějaké místo opustíte, i malé změny jsou silné.
Ale v domě, kde jsem vyrostla,
jsou seismické.
- Mi amor! - Ahoj.
Co se tu sakra stalo?
Ivy.
Chci tě s někým seznámit. Tohle je Sibi McGinty Goldman Cohenová.
Byla to velká herečka, než ses narodila.
Huxi.
Ivy, konečně!
Máme francouzský bufet.
Vypadá to velmi sofistikovaně.
- Děkuji za pozvání. - Oui! Oui!
Merci!
- Posaďte se... - Merci, Huxi.
Mademoiselle.
Xiomi, dej tam Ivy ze dvou třetin zeleninu.
Je to pro lepší trávení.
Laylo, táta Ivy mi říkal, že je tvoje máma v Malibu?
Jo. Je tam s novým přítelem.
- Nechala tě tu samotnou? - Jo, ale jsem zvyklá, takže...
- Huxi, mé srdce pláče. - Jo.
Omlouvám se, ale kdo přesně jste?
Je toho na mě tady prostě nějak moc
a o vás nic nevím.
Tati?
Před pár měsíci mě slečna Kootsová ze sesterstva pozvala do Palm Beach.
Rozhodla jsem se udělat letní kroužek tady místo v jižním Hamptons, a
hvězdy rozhodly.
Jo.
Bylo mi z ní zle, ale nebylo to nečekané.
Byla typ ženy, který se do Aspenu hodil.
Teče tu úžasná voda.
Tak co, připravena na tulení jako dřív?
To nevím. Pořád chrápeš?
Ne. Myslela jsem, že chrápeš ty.
Ty tak kecáš.
Už to trvá?
Pověz, jak dlouho?
Jak dlouho už to trvá?
No jo.
- Tady zastav. - Dobře.
Pomalu na brzdu.
Jednička.
Bezva. Zvládlas to.
To je ono. Bezva.
Každé léto při tom zemře jeden z těch adrenalinových pitomců.
- Kamarádíš se s nimi? - Ani ne.
Můžeš být přátelská ke komukoliv,
ale všichni přátelé nejsou.
Rozumíš?
Jo, rozumím.
Máš v moři zrcadlo,
jež za tvou lásku stojí;
ve věčném běhu vln přec vidíš duši svoji,
a duch tvůj není...
Rybaříš se mnou, mladý Baudelaire?
Ano.
Pstruh duhový.
Na jedné hodině, za tím kamenem, ve stínu.
- Dobře. - Predátoři je tam nevidí.
Proto se skrývají za kameny.
Je přímo támhle.
No vidíš.
Možná trošku povol.
Dobře, navíjej.
Jsi talent.
Jo, tyhle naše aktivity nejsou vůbec špatné.
Napadlo mě, že bychom mohli vzít Bestii na Lost Man a přespat tam.
Bude to opožděná narozeninová oslava.
- Jo, to by bylo fajn. - Jo.
Vezeme Sibi?
Je divná, tati.
Rozesmává mě, bývala velká hvězda.
- No, já nevím. - Ale to je dobře, ne?
Jsi ráda, že jsem šťastný, ne?
- Ano, když to potřebuješ. - Jo?
Ne, nevezmeme ji.
Náš stan by vytapetovala
a přinesla by kýbl se šampaňským a křišťálové skleničky.
- Tak na co ji máš? - Nech tátu, aby se bavil.
Chápeš to, ne? Už jsi velká holka.
Nemusím tě oblbovat.
Pojeďme příští týden spolu kempovat.
Ano?
- Dobře. - Tak fajn.
Tenhle táta mi chybí.
Je těžké věřit dobrým vzpomínkám přes ty špatné,
ale jsou stejně skutečné.
Tak jo, Bob Marley bez salátu.
- Díky. - Zůstaňte tam.
Ani hnout.
- Ahoj. - Ahoj.
Carlos a Carter večer táboří u Little Annie Road. Přijdeš?
- Jasně. - Bezva, supr.
Carlosovi se fakt dost líbíš.
- To není pravda. - Ale je! Vyspi se s ním. Dneska.
Prostě to nech plynout a už na to skoč.
- Laylo! - Zatracená turistika s dětmi.
Proč je sem berou, když je stejně někomu hodí na krk?
Bože, začnou olizovat okna. Kolik ti dlužím?
- Zvu tě. - Díky.
Jo, a přines si spacák a tolik alkoholu, kolik pobereš.
- Tak jo. Čau večer. - Čau.
Tak jo, děti.
Zdravím. Co si dáte?
To je brandy?
Koňak.
Nepiju pivo.
Luxus.
Tohle smrdí strašně, kde jsi to vzal?
Viděli jste na večírku toho chlapa se záplatami na loktech?
Byl to mazec, čuměl Layle na sukni. Zmetek starý.
Tvůj táta pořádal grilovačku a Carlos tam dělal barmana.
- Vážně? - Naučil jsem se plno drinků.
- Tak když někdy budeš chtít... - Super.
A co já? Mně taky uděláš drink?
Fajn, tak co je tam v Seattlu
kromě deště a sushi a Kurta Cobaina?
Cobain je mrtvý.
Je tam hodně salátu Cézar a lososa.
Fakt všude.
Dáš si? Je na to super noc.
- Začni ty. - Tak se mrkneme.
Jo, je to děs.
Dobře.
Proboha, Laylo.
Tvůj dech smrdí jako dušené hovězí.
Jdeme, Cartere. Povíš mi o vrhání nožů.
Kousek dál. Ukážeš mi své dovednosti.
- Tak jo, dobře. - Chci vidět tvé zkušenosti.
Tak jo.
Tvůj táta pořádá dost divoké večírky.
- V jeho věku je budu taky pořádat. - Jo?
- Jsi na ně zvaná. - Tak dobře.
- Musíš opatrně. - Je fajn, že můžeš žít takový život.
- Je tma, nic nevidím. - Zaměř se na cíl.
Tak co, zkusíš to?
Ne, z toho bych celý dny zvracel. Dám si houbičkový čaj.
- Z něj nezvracím. Chceš taky? - Možná?
Do toho!
Do toho, Ivy! Vím, že to chceš, vím, že se chceš bavit.
- I ty víš, že to chceš. - No tak, Ivy.
Do toho! A pak si se mnou můžeš hrát v kouzelném lese.
Dělej!
- No, tak teda jo. - Do dna?
- Dobře. - Dobře.
- Pojďte! - Jdeme?
- Jo. - Pohyb!
Pojďte! Užijte si psychedelika!
Běžíme! Jo!
Ahoj.
Jo.
Odkud jsi přijela?
Co se stalo?
Nic, mami.
Jsem unavená.
Laylo, čí to bylo auto?
Hele, budu spát dvě hodiny, než se budu starat o tři řvoucí děti,
tak prosím mlč.
Ano?
Nebyla jsem slepá.
Viděla jsem, co dělá. A bála jsem se o ni.
Ale část mě žárlila.
Jako bych se k tomu chtěla odvážit taky.
Je skoro odpoledne.
- Máš volno? - Jo.
Jerry Clark dorazí s věcmi na večírek.
Pomoz mu to vyložit a vydělat peníze jako správná dcera.
Dneska jsem chtěla na led.
Bude to snad problém?
Newyorské holky z uměleckých škol nejedí sacharidy.
Přesně tak, fajn volba.
Je třeba Jerrymu zaplatit.
V pohodě.
- Ahoj, Ivy. - Zdravím, Jerry.
Jak se má máma? Stará se o tebe dobře?
Jo. Jasně. Prý vám mám pomoct.
Tak fajn. Miliardáři posílají děti do práce.
Legrační.
Jo, a nemám modrýho Johnnieho, musím pro něj do města, jsme vybílený.
- Tak jo. - Prosím.
Platinová. Dej bacha, kde ji ukazuješ.
- Nějak to zvládnu. Díky. - Nezvládneš.
Tak jo.
- 430. Celkem. Vyřiď to tátovi. - Dobře.
No ahoj, cizinko.
- Ahoj. - Pojď ke mně.
- Ráda tě vidím. - Já tebe taky.
Co je?
Potřebuju menší radu.
Mají to ženy jako milenky snazší než muži, když už vědí...
- Jak na to prostě? - Ne.
To ti teda říkám, že ne.
Kruci, to je na nic.
Já jen že...
Layla je prostě
blázen do kluků.
- Aha. - A já...
Já tam ještě nejsem, nevím, co se mi líbí.
To je v pořádku.
Cítím se dost osaměle.
Pojď sem.
Líbí se mi, že nás tady nikdo nevidí.
- Sibi byla vdaná už tak čtyřikrát. - Velká lovkyně.
Co je?
Tvoje máma taky a moje se zbláznila do týpka z Malibu.
Páni. Zapomíná rychle.
Můj táta nám nic nenechal. Co měla dělat? Sedět a čekat?
Znáš moji mámu, ani náhodou.
Prostě nechci být vlastněna.
Chci, ale ne tímhle způsobem.
Možná je bezpečný Seattle pro tebe lepší.
Pryč od nás všech, od nablýskaného odpadu Aspenu.
Večer asi uvidíme Perseidy.
Jsou z Itálie, nebo...
- Ne, ty blbko. - Co?
Je to meteorický roj. Každé léto padají hvězdy.
Nekecej.
Vidíš?
Aspoň tě Hux něco učí.
Jo.
Tak jdeme.
Dáme si na party pivko. Na tu tvou záhadnou modřinu.
Tady.
- Díky. - Dík.
No tady je!
Rád tě zase vidím ve městě.
Moje kamarádka Layla. Laylo, to je Lawrence Richards.
Tuhle krásnou dámu už znám.
Ráda jsem vás zase viděla.
Kontrola.
Druhá hodina.
Vidíš, jak se plazí kolem chlapů tak drsně a sebevědomě?
To je tvá oblíbená.
Ahoj.
- Nezavolalas. - Nevěděla jsem, že mám volat.
Nechal jsem vzkaz u dámy, která zvedla telefon.
- Xiomi mi to nevyřídí, když volají kluci. - Já nejsem kluk, jsem muž.
Tak se jako muž zachovej a přines dámě pořádný drink.
Co si dáš?
- Asi šampaňské. - Šampaňské.
Přines šampaňské.
Pamatuju si tě.
Tvoje tvář
mi připomíná Ingrid Bergmanovou.
No jo, mám už prostě svůj věk.
- Víš, kdo to je? - Jo.
Jo, jasně. Ingrid Bergmanová byla úžasná.
- "Indiskrétní příběh“ miluju. - Vážně?
Páni. Stará duše.
A co děláš? Počkej, neříkej mi to.
Jsi umělkyně.
Jo, dala jsem si přihlášky na umělecké školy.
To si musíme promluvit.
Znám člena příjímací komise na Parsonské, rád bych tě představil.
To by bylo skvělé.
Bude.
Jsi z New Yorku? Je tady hodně Newyorčanů.
Ne, jsem vlastně odtud.
Čau. Hledá tě Larry.
- Jen poznávám novou přítelkyni. - Jo.
- Ne. - Ne?
- Vypadá rozkošně. - Je rozkošná.
Ale tuhle ne.
Tati? O co jde?
O nic. Jen se rozluč s tímhle milým pánem.
Usměj se a odejdi.
- Omlou... - Nemohl jsi to vědět.
Tady jsi. Chceš si zahulit? Máme spicha ve městě.
- Jo, jasně. - Supr.
- Bezva úlovek. Carlos by šílel. - Bože, je starý jako táta.
Chtěla jsem ho udržet v tajnosti i před Laylou.
Dívalo se na ni plno mužů, ale on
se díval na mě.
- Akorát zmokneš. - Co?
Nevzal by mě na ryby v bouřce.
Co já vím. Užij si poslední večer.
Díky.
Společné kempování byla naše vášeň.
Ale tenhle výlet byl od začátku jiný.
Cítila jsem, jak se valí temnota.
Neuměla jsem ji zastavit.
Musela jsem to prožít.
Tati?
Asi bude pršet. Fakt lejt.
Bude to jen přeháňka. Volal jsem lesníkům.
- Kempy jsou otevřené. - V bouřce nemůžeme chytat.
Neboj se furt.
Naskoč na vlak
do cílové destinace.
Tati!
Fakt děsně leje!
Jsi celá matka!
Trocha práce, nepohodlí, a už ohrnuješ nos.
Vidíš?
Přestane, když to řekneš.
Všechno je o pozitivním nastavení mysli.
"Dám to!“ A jde to.
Skutečný hrdina přežije, nenechá se vyděsit deštíkem.
U té žluté záložky se podepiš.
- Co mám podepsat? - To kladení otázek zpomaluje radost.
VZDÁNÍ SE PRÁV
Něco ti řeknu.
Každý chce kousek.
Každý, koho znáš, bude jednou něco chtít.
Nemůžeš se tahat s klukama z večírků
nebo si začínat s chlapama, které zajímá jen to, že jsi moje dcera.
- Na tohle jsem tvrdě dřel. - Vím, že tvrdě dřeš.
Ano?
Myslím, že vůbec netušíš.
Včera večer jsi vypadala jako mladá laň čekající na zabití.
Jde o tvou společnost?
Dávám ti šanci nebýt pořád něco hledající holkou z bohaté rodiny
bez kariéry.
Buď akční, pracuj, poznej svou hodnotu.
Nebuď jednou z těch dam, co plánují večírky,
nosí náušnice jak honosné ozdoby ze závěsů
a snaží se být guru životního stylu.
Stačí se podepsat u té značky. Poděkuješ mi.
Bezva.
Udělala jsi moc dobrou věc.
Teď jsi jedna z nás.
Jsi pravým členem
rodiny.
Jdu nám chytit večeři.
Tohle je ten přepínač, o kterém mluvila máma.
Nebude si to pamatovat,
ale já to nezapomenu.
Osoba, kterou nejvíc miluji, mě takhle zklame.
Uvědomila jsem si, že ta láska vlastně nebyla skutečná.
Došlo mi, že lidi vůbec nechápu.
A to ve mně zůstalo napořád.
Hej!
Ještě tohle.
Snaž se nevyhazovat všechno, co ti dám.
Vedeš si celkem dobře.
Díky.
Omlouvám se za tu včerejší bouřku.
- Trošku jsem to špatně spočítal. - Špatně spočítal?
Jo, to se stává.
SEATTLE, ZÁŘÍ
Copak? Potíže s úkoly?
Jo. Esej o "Chvále bláznivosti“ od Erasma.
"Zdá-li se komu z vás, že jest moudrý, budiž bláznem, aby byl učiněn moudrým.“
Kéž bych se tohle učila. My jsme koupali děti
a učili se jak prostřít stůl na hodině domácí ekonomiky.
Haló!
Proboha, to jsou sousedi.
Ježiš. Kruci.
Sakra.
Ahoj! Jsem Franci Sorensenová.
- To je dobré. - Ahoj, jsem Paulene.
- Ahoj, Paulene. - To je Ivy.
Ahoj, Ivy. Tohle je Jenny.
Jsme vaše sousedky přes ulici.
Říkala jsem si, že je nejvyšší čas vás pozdravit.
To je od vás moc milé. Děkujeme.
Dům je nádherný. Krásně jste oživila růžovou zahradu.
Děkuju, Franci. Pracuju na tom.
Ivy, Jennifer říkala, že chodíš na Barnettskou.
- Baví tě to tam? - Miluje to tam.
Měly bychom dát holky dohromady na večeři v klubu.
Ještě nejsem členem.
Přihlášky akceptují po dvou týdnech. Poslala jste doporučení?
Právě jsem dokončovala přihlášku, ale pokud vás zajímá úroveň hraní,
tak moje hra už není to, co bývala, ale beru lekce.
Jste opravdu vtipná, nikdo tam nehraje.
Všichni tam chtějí jen patřit.
Pardon.
Poslyšte, vím, že si procházíte rozvodem.
Kdo taky ne.
Bože můj.
- Omlouvám se, vadí vám ten kouř? - Ne, já vás nesoudím, jen...
- Vím, že... - Asi nemám ráda kuřecí salát na vece.
Ale díky, že jste přišly.
Dobrá.
- Tak vítejte v sousedství. - Díky.
No, tohle není dietka. Táta by zešílel.
Bože, jsou ještě teplé.
Že?
- Jo. - Můj bože.
Měla jsem na ni být milejší.
Nebýt myšlenkami jinde, možná bych si našla přátele.
Je z Colorada.
- Sedí tam jako strom. - To teda.
Ale myslela jsem jen na to, jak se na mě díval.
Jako ta liška v lese.
Jako by byl zvědavý.
Jako by mě chtěl
sníst.
Nebo
milovat.
A já tomu všemu byla nakloněna.
- Haló? - Tak co, nechá tě přijet na Silvestra?
Jo, řekla, že v pohodě. Asi nejdřív nechtěla, ale ustoupila.
Bezva. Hele, Carlos a Melonie
spolu chodí.
- Nevadí? - Ne, je mi to fuk.
Jasně, chceš pravého muže.
V pohodě, udržím tajemství.
Kromě toho dorazili nějací švédští biochemici.
Utrácí tady mraky prachů, takže na tebe už čeká.
Tak jo. Čau, Laylo.
Měj se. Mám tě ráda.
ASPEN, PROSINEC
Omlouváme se za hrbolaté přistání, dámy a pánové.
Vítejte v Aspenu. Místní čas je 16 hodin 17 minut.
- Ahoj, tati. - Ahoj.
Ahoj, zlato.
Ahoj, Sybil.
Není to hotové, ale bude to vypadat jako vestibul u George Cinqa.
- Dáš si víno? - Jo, dám si víno.
Já nevím, když Ivy nepije, nechci...
Kde je Xiomi, tati?
Bylo to společné rozhodnutí.
Prakticky mě vychovala.
Ne, vychovali jsme tě já a matka. Byla zaměstnanec, není rodina.
Zlatíčko, nebuď smutná.
Nepotřebuješ chůvu, jdeš na vysokou. Všechno nemůže zůstat při starém.
Bylo to jen pár měsíců.
Ale nechala mě tak daleko za sebou, že jsem sotva viděla, kam míří.
Nevěděla jsem, jestli ji chci následovat,
nebo nechat jít.
Ahoj.
Myslela jsem, že mě vzbudíš, až přijdeš.
Chtěla jsem s tebou čučet na filmy a popíjet.
Promiň.
Ty saláty zřejmě zabraly, nic z tebe nezůstalo.
Snažím se mít
ideální míry pro práci.
Proč nejdeš nahoru?
Tady nemůžeš spát. No tak.
Tak pojď.
Burrito zábal.
Konečně se oblíkáš úměrně věku. Fakt ti to sluší.
Slečno Ivy, chystá se jízda. Budeš velká holka a projedeš se?
Mel, netlač na ni.
- Doženu tě, jo? - Dobře.
- Vezmi nám šampaňské. - A hodně!
Ty šaty vybrala Layla.
Třikrát šampaňské, prosím.
Když je viděl táta, řekl, že vypadám jako pravá dívka z Aspenu.
Což jsem předtím asi nebyla.
Rozhodla jsem se tu noc předstírat.
Budu předstírat, že jsem pravá dívka z Aspenu.
- To jsou moje... - Ne pod mým dohledem.
Aspoň to přede mnou skrývej.
Když můžu volit, můžu i pít.
Nejsi na to připravená.
A u toho skončíme.
- Ne, to je až moc. - Prostě ho miluju.
Páni.
Páni, vypadáš jinak.
- Dala jsem si sprchu. - Bezva.
Vážně ti to moc sluší.
- Díky. - Chceš ještě šampáňo?
- Naleju ti. - Jasně.
- Viděl jsem, jak tě Aya dusí. - Jo.
Tumáš.
Hele, hned se vrátím.
Dobře.
Ahoj. Ztratila ses?
Ne, jen jsem hledala přátele.
Přátele? A víš co?
Asi vím, kde by mohli být. Potřebuju dolít.
Půjdeš se mnou?
Jasně.
- Jo? - Jo.
- Myslím, že jsou nahoře na afterparty. - Dobře.
Pardon, chlapi.
- Šťastný nový rok. - Šťastný nový rok.
Vypadáš jako ten typ dívky, a omluv mě, pokud se spletu,
která má představivost, že?
Jo, asi jo.
Melonie?
- Ještě dál, ano? - Dobře.
Na moment sem skočíme,
já připravím drink a pak půjdeme, ano?
Dobře.
Omlouvám se, během svátků je to tady šílené.
Víš, spousta žen, které znám,
chce, aby všichni nosili svetry v týmové barvě.
Mně to přijde nudné.
Jde o tohle, Ivy.
Ty právě začínáš.
To je...
Je osvobozující pro někoho jako já poznat někoho jako ty.
Poslyš, já nikam nespěchám.
Ano?
Můžeš to vést.
Dobře.
Co takhle se ještě vrátit?
Ráda bych našla přátele a dala si šampaňské.
Možná ne.
Ivy, otoč se na mě. To nic.
- Nenech si zničit party. - Ne!
Ivy!
Ivy?
Ahoj.
- Co je? - Nic.
Co se stalo?
Konečně mi spadly klapky z očí.
Už jsem je ani nedokázala rozeznat.
Deset, devět...
Mého otce. Jeho.
Tenhle dav plný kompliců.
Šťastný nový rok!
Všichni mi něco vzali.
Ivy, no tak, počkej.
- Vezmete mě na letiště? - Letí to až v šest.
Počkejte na mě, prosím.
Ivy, nechtěla jsem, abys to viděla.
- Ne. - Ivy, zastav.
Můžeš si to nechat vysvětlit, prosím? Byl to jen tanec.
Tvůj táta ani nic neudělal.
Myslíš, že nevidím, co děláš? Vidím to, Laylo.
Jsi zahleděná do sebe, furt jsi sjetá. Spíš v chatě mého táty
a děláš bůhvíco s ním a jeho přáteli. Co to se svým životem děláš?
Máma nezaplatila účty. Vypnuli mi topení a potřebovala jsem...
- To je fuk. - Ty to nechápeš?
Každý nemá bohatého fotříka, co všechno zaplatí.
Tušíš vůbec, jak vypadá skutečný svět? Tohle nebylo vůbec nic!
Je to můj táta, Laylo!
Slyšíš se vůbec? Je to můj táta!
Já...
Stůj! Prosím, Ivy. Tak počkej! Neodjížděj.
Omlouvám se, ano?
Prosím, odpusť mi. Prosím!
Měla by ses líp rozhodovat.
Nesnáším pláč.
Když pláču, zním divně.
Jako bych uvízla v obří skleněné nádobě.
A ten zvuk se mi odráží v hlavě.
Nedělám to často.
Ale moje část, která to mohla zastavit, byla pryč.
Víš, Ivy,
když jsem byla mladá,
než jsem poznala tvého otce, byla jsem letuškou.
Proč mi, kdykoliv je mi zle, chceš vyprávět o sobě?
Ne, pšt. Je to důležité.
Měli jsme mezipřistání.
A náhodou nám rezervovali jen jeden pokoj.
Bylo vtipné, že se ta náhoda stávala dost často.
Byl tam jeden pilot.
Ten pilot mi řekl, že když budu křičet, praští mě.
Hodně jsem přemýšlela o tom, proč to Layla udělala.
Její život nebyl plný dobrých příkladů nebo příběhů.
Snažila jsem se
tě chránit.
Ale
ona zůstala sama.
Víš?
Co bylo s tím pilotem?
Dodnes si pamatuju pach prostěradel. Bylo z nich cítit bělidlo.
Používají ho levné hotely.
Osprchovala jsem se a
trochu vyspala a druhý den jsem přišla do práce včas.
Na letišti mi podržel dveře.
A pozdravil mě svým typickým:
"Brýtro.“
Byl to fešák.
Tak jo.
Haló?
Tvůj otec.
Jo, Huxi, předávám.
- Ahoj, tati. - Odjela jsi dost narychlo.
Chceš si o něčem promluvit?
Prostě řekni, co si myslíš, že bych měla říct.
Jsem pořád stejný táta, kterého znáš.
Jen jsi mě viděla chovat se jako člověk.
Asi jsi to nečekala.
- Počkej, vydrž moment. - Můžu s ní na chvíli mluvit?
Dobře.
Ivy, zlato, jen jsem ti chtěla říct, že muži mají své potřeby.
Taky jsem to v tvém věku poznala.
Nebylo to to, co myslíš, jen to hráli. Až budeš mít víc zkušeností, pochopíš to.
Dobře, dej mi ji. Díky. Tak jo.
Byl Silvestr, nebylas střízlivá, kdo ví, cos viděla.
Těžko.
Vím, co jsem viděla.
Tati, asi už tě nechci vídat.
Pozor na to, co si přeješ.
Tvoje velká představivost tě zahání do kouta,
do slabé pozice.
Chtěla jsem, abys byl můj táta.
Nemůžeš vždycky dostat úplně všechno, co chceš.
Byla to pro tebe lekce.
Zlato, dej mi to.
Dej mi ten telefon. Táhni k čertu, ty šmejde.
Bože.
"Ovládej věci, které jsou ovladatelné.“ To vždycky říkal.
A těmi věcmi zřejmě myslel tebe.
Lidi.
I mě.
Mami?
V létě mi dal podepsat nějaké papíry.
Bože.
Nevím, co to přesně bylo, ale asi něco s daněmi.
A asi to bylo špatné.
Jen se připravoval na den, kdy si uvědomíš, jaký skutečně je.
Muselo k tomu dojít.
Odřízne tě, když ho zpochybníš.
To on dělá. Svítí na tebe obrovským reflektorem,
díky němuž se cítíš výjimečně a milována,
a on ví, že si ho může kdykoliv vzít.
A pak zůstaneš ve tmě.
SEATTLE, ČERVEN
Jeho pád z piedestalu mě zdrtil.
MATURITA 1998
Chtěla jsem, aby se zase ukázal otec, kterého jsem znala.
Ale neukázal se.
Ivy, pojď.
Jdeme, obřad začne s tebou i bez tebe, tak pojď.
Vím, mrzí mě to.
Jsem na tebe tak hrdá. No opravdu.
Můj ty bože.
Páni. Ty jsou teda luxusní. Kdo je poslal?
GRATULUJI K PARSONSKÉ. DOUFÁM, ŽE SE UVIDÍME
Nikdo.
Nikdo? Tak jo.
Vezmi ty květiny od nikoho dovnitř, aby nezvadly.
Překvapení!
Překvapení.
Všechno je to podle kuchařek z mého mládí.
Ty růže jsou nádherné. Vidíš, jak je každý květ vrstvený?
Někdo jim ohnul každý lístek.
Víš, že Cary Grant dal takové růže Ingrid Bergmanové
v "Indiskrétním příběhu“? To je klasika.
Ivy?
Co je?
Ivy!
Proboha!
Proč jsi to udělala?
- Jsi v pořádku? - Promiň, uklidím to.
Ty si...
- Přeješ si, aby tady byl otec, viď? - Nevím.
Možná. Kdyby...
- Ale no tak. - Možná jsem to vážně přehnala.
Možná o nic nešlo a já všechno zničila.
Ne, není to tvoje chyba.
Vážně.
Je mi to líto, zlatíčko.
Opravdu.
Nechápu, jak tak krásné místo mohlo skrývat tolik ošklivosti.
Ale vídáte to pořád.
Mladá dívka se starším mužem.
Popravdě ani nešlo o Laylu,
o něj
nebo o tátu.
Tak to prostě fungovalo.
Tady dole.
Překvápko!
Ahoj.
- Neřídila jsi celou cestu až sem, že ne? - Ne.
Ne, přiletěla jsem letadlem.
Auto dovezl kamion.
Jsem dobrovolník kontroly, že dorazí v pořádku.
Hele, omlouvám se.
Víš, chtěla...
Chtěla jsem přijít a ukázat ti, že se snažím dát dohromady.
A mám něco málo naplánované, najdu si agenta.
A tvůj
tajný milenec byl docela dobré spojení, takže...
Měla bych ti poděkovat.
Proč? Myslela jsem, že jsem ti zničila život.
Dávalas mě dohromady s Carlosem.
Měla jsem poslechnout.
Tak co?
"Promiň, že jsem ti ojela tátu, ale smím přespat?“
Já tvého tátu neojela.
Jasný? A ano, doufala jsem, že zůstanu tady.
Chybíš mi.
Prosím.
Nemůžu ztratit i tebe.
Dobře.
Ale buď potichu.
Poslal místo sebe auto.
GRATULUJI K MATURITĚ, TÁTA
A tím řekl vše potřebné.
Mrkej na tu sexy košilku, co jsem našla v sekáči.
Kámo.
Jo.
Líbí se mi, jak mě vidíš.
S Laylou jsme vyrůstaly na stejném místě.
Chodily jsme na stejné večírky a měly stejné podmínky.
Nesnáším, jak moc jsi mi chyběla.
Taky jsi mi chyběla, babčo.
Já z toho odešla.
Ale ona ne.
Ráno jsem si uvědomila,
že neodejde nikdy.
Lepší než tenisový klub.
Sednu si do první řady.
Můj život nebyl pohádka.
Skutečný život je složitější.
Zajímavější.
Ten rok se mi zdálo, že jsou všichni najednou tak jiní. Už vím proč.
Do toho!
Bylo to prostě mnou. Protože krása se v průběhu času mění.
Nevinnost ne.
Změní se jednou. A skončí.
Ale se ztrátou nevinnosti získáte nadhled.
Uvidíte věci takové, jaké jsou.
Jsou věci, které mě táta naučil a kterým věřím.
Musíte setřást strach.
Jenom tak zjistíte, co skutečně zvládnete.