Nici n-am procesat-o.
Studenții își varsă mațele în alee.
Criminaliștii se echipează și am un tip…
Da, dle.
Înțeleg.
Nu știu pe cine cunoști…
Hei! Nu-mi pasă ce mahăr cunoști,
nu iei nimic de la locul crimei.
Șeful zice că ai zece minute până intrăm noi.
Atât.
Înțelegi? Mă auzi?
- Și nu atinge nimic! - Mulțumesc, sergent.
Hei!
Sergent!
Nu știu cum, dar are permisiune.
Nu atinge nimic!
Avem un supraviețuitor aici!
Au fost stropitorile.
Le-a conectat la rezervoarele de pe acoperiș,
dar nu erau pline cu apă.
Am schimbat destinația la închiderea laboratorului,
am depus niște substanțe nefericite ca să evităm amenda celor de la Mediu.
Trebuia să le golim când nu mai erau cu ochii pe noi.
A fost…
Un reziduu medical, deosebit de acid…
după un proces nu tocmai legal,
care încălca mai multe reguli de mediu,
dar n-am putut… A trebuit să-l păstrăm.
Nu-l puteam transporta, e foarte coroziv,
și nu trebuia să-l deținem.
Iar amenzile ar fi adus schimbări, așa că…
A fost rău…
iar rezervoarele alea abia făceau față.
Deja corodaseră rezervoarele și țevile.
În câteva săptămâni
am fi avut foarte multă mizerie pe cap.
Voiam să demolam clădirea și…
să mascăm mutarea cu demolarea.
Când demolezi se transportă mult material,
nu observa nimeni.
Doamne, Roderick!
Iar fiul meu ar fi înțeles asta
dacă ar fi fost naibii atent un pic la afacerea familiei. Dar nu…
Și-a văzut de ale lui, a angajat un prieten al prietenului vărului cuiva
ca să lege stropitorile.
Și nu le-au testat.
Un accident oribil.
Mai puțin un lucru.
Ceva nu se potrivește
în povestea cu „oribilul, tragicul accident”.
Ai observat, nu?
Haide!
Spune!
Ospătarii.
Ai spus că ospătarii au plecat din clădire. Toți?
Poate la o pauză de țigară, dar asta e întrebarea.
De ce au plecat toți odată, chiar înainte să înceapă?
Știau. Știau, la naiba!
Deci cineva a plănuit asta.
Câți morți sunt?
Șaptezeci și opt. Până acum.
Doamne sfinte! Prețul acțiunilor abia a supraviețuit după acuzații.
Arthur, ocupă-te cu câțiva reporteri prietenoși.
Spunem că a fost o petrecere secretă organizată de altcineva.
Pe lista oaspeților sunt și infractori.
Dăm vina pe unul dintre ei, nu-l băgăm pe Perry.
Camille o să fie furioasă că nu i-ai cerut aprobarea.
Nu se poate băga în asta.
Trebuie să vină din afara familiei. Ține-o pe Camille la distanță!
A fost petrecerea altcuiva.
Perry a fost unde nu trebuia când nu trebuia.
Avem imaginile camerelor.
A pus camere de luat vederi. Băieții mei le rezolvă.
Dacă cineva nu e cine pare, o să aflu.
Mă ocup de toți.
Domnule, nu puteți intra acolo!
Unde naiba ai fost?
- Ce s-a întâmplat? - Accident.
Un accident groaznic.
Fratele tău e mort.
Mă auzi? Fratele tău e mort.
Da, Perry e mort, am înțeles.
Trebuie să-i sunăm pe ceilalți. Curând se face ziuă.
Deci încep emisiunile dimineții. O să se afle curând.
Ai dreptate, trebuie să strângem rândurile.
Adu-i încoace!
Trebuie să vorbim.
Ce naiba s-a întâmplat? Unde a fost? Ce s-a întâmplat?
Trebuie să vorbim. Dacă întreabă cineva,
sunt lucruri pe care nu trebuie să le spui.
La naiba, e cumplit!
Da, este.
Înrăutățește tot.
Ancheta, procesele, toate se amestecă.
Ce naiba, Camille? Fratele nostru e mort.
Fratele vitreg.
Scorpie afurisită!
Orice-ai spune, era de-ai noștri.
Nu merita să moară așa.
La naiba! Nimeni nu merită.
- Cum de n-ai știut de petrecere? - Ce?
Nu te fofila! Tu le știi pe toate,
iar Perry dă o petrecere într-o clădire Fortunato sechestrată
și tu nu știi nimic?
Nu și-a invitat sora la orgie.
Doar cumnata?
Habar n-am cum să împiedic.
Dacă nu se află de la spital, tot se află,
cineva o să vadă că Morella Usher nu mai are piele.
Bine, ajunge!
Trebuie să strângem rândurile. Cu adevărat.
Trebuie să-i spui lui Pym să fie cuminte și să-mi lase mie PR-ul.
Tatăl vostru crede că trebuie să fie cineva din afara familiei.
Dimpotrivă. E fix pe dos.
Se înșală, fiindcă Perry a avut o moarte oribilă azi-noapte,
într-un accident care putea fi prevenit.
Asta atrage simpatii.
O să avem ce n-am mai avut de trei ani.
- Simpatia publicului. - Bine.
Ce-ai face?
Douăzeci de articole despre el, pentru început.
„Perry Usher, fiul Americii, prințul căzut al Americii.”
Îl facem JFK Junior.
Publicăm în GQ, Us Weekly, USA Today.
Îi apare moaca în magazine, la casă,
prietenii lui spun cele mai tari povești.
„Mai știi când Perry a dus un prieten din facultate la recuperare?”
Sau nu. „Mai știi când a finanțat școlile alea rurale
- …în India și Africa?” - Nu.
Avem organizație de binefacere ca să plasăm figuri acolo.
Ne amintim c-a făcut, așa că a făcut-o!
Era foarte discret cu actele de caritate când era în viață,
dar acum, că e mort, le putem dezvălui.
Dar orice atac la adresa noastră cât îl jelim e un atac la adresa lui.
Ce altceva?
Profiluri multiple cu tata, cu tine și cu frații, continuăm
munca lui de caritate.
Preluăm ștafeta.
Poze la mormânt,
dar numai până zicem: „Fără poze, vă rugăm!”
Familia Usher e distrusă, ca oricare altă familie.
Opioidele ucid persoane dragi,
știm ce e pierderea.
Jelim alături de voi. Jeliți cu noi!
Dar simpatia publică e o resursă finită
și nu-l putem lăsa pe Arthur Pym
să risipească așa ceva.
Avem o săptămână, secundele contează.
Intru în criză de timp, deja am irosit prea mult.
Bine. Acționează!
Și te miri că ne urăște lumea. De asta!
De fapt, nu. Dacă te întrebi cum a construit
familia un imperiu de miliarde, ăsta e motivul.
Oportunității nu-i pasă prin ce treci.
De asta ne urăsc.
Nu fiindcă am profitat de ocazie, ci fiindcă n-au făcut-o ei.
- Opt luni afurisite. - Am încercat să respect tot.
Mereu spui să-i ținem la distanță… Dar EPA era călare pe noi.
Dă-o naibii! Nu-ți trebuie opt luni să dărâmi o clădire.
îți trebuie câteva mii de dolari și un om.
Trebuia s-o dărâmi.
Aprobările…
Dacă făceai ce ți-am zis,
să aduci tipii din Jersey s-o dărâme…
- Putem vorbi altundeva? - Tu ai făcut asta.
Tu ai fost!
Bună, iubito!
- Ce s-a întâmplat? - E bine.
Nu trebuia să se-ntâmple.
Bine.
Unde e?
În operație.
În altă operație.
Ce fel de accident a fost?
Unde era?
Moartea lui Prospero Usher e o tragedie.
Dar spuneam că asta nu alină
durerea și suferința produse de familia Usher
- …prin Fortunato Industries. - Ia-l!
În ultimul an…
PROCURORUL VORBEȘTE DESPRE MOARTEA LUI USHER
…calmantele Fortunato au ucis aproape 50.000 de oameni.
Trebuie să se facă dreptate.
Sugerați că moartea lui Prospero e dreaptă?
- Asta e. - Nu, desigur.
- Atunci, de ce comparați… - Bum!
…supradozele accidentale cu tragedia de azi-noapte?
De asta ador Fox.
Trimite-i fructe procurorului!
Ne-a mai adus două zile de bunăvoință.
Chiar vrei să-i trimit? Nu-mi dau seama.
Toby, toți știu că trimiți fructe
cuiva pe care-l urăști. Deci, da!
Ce ai?
Chestia cu caritatea prinde.
Vox sunt interesați, le putem da orice.
Nu mă refer la aiureli, ci la chestii pe bune.
Ce știm de Vic?
Singura salvare a familiei e să execute informatorul.
E interesantă chestia cu animalele de teste.
Numărul animalelor moarte e obișnuit în piață.
Problema e la numărătoarea efectivului.
- Cum adică? - Numerele nu au logică.
Lipsesc animale.
Continuă!
Numerele scad când moare un animal
în cadrul unui test,
dar, când animalul supraviețuiește procedurii…
Inventarul scade după o zi, două.
O maimuță mai puțin,
fără explicații, rapoarte, ajustări.
Doar sunt schimbate numerele.
Și ei ce cred?
Păi, nu știe mai nimeni.
Nu, ce cred angajații laboratorului?
Care-s zvonurile? Ce vorbesc în pauză?
Umblă zvonul că le schimbă.
Moare un cimpanzeu pe masă
și pune altul, îl rade pe piept,
face o incizie identică și chiar îl coase.
Și pretinde că a supraviețuit.
E greu. Ar trebui să scape de celălalt.
Și să scoată implantul.
Ceea ce e greu, pentru că sunt camere și oameni.
Se zvonește că le taie după program
și le scoate bucăți.
Au umblat glume că și-a căptușit geanta Birkin
cu plastic și duce hălci la incinerator.
Uau!
Bine.
Bine…
Ce legături ai la morga RUE?
Acceptabile. Nici solide, nici rele.
Adu înregistrări!
Camille?
Ne pare foarte rău.
Pentru pierdere.
Există un echilibru. Unul nefericit.
A PATRA ZI A PROCESULUI
Dar există. Unul pe care cred că nu ni-l permitem…
Doamne, intră!
Îmi pare rău. Ești bine?
Da, grozav!
Bine, să mergem!
Reprogramez ce pot. Vreau să pleci din oraș.
- Iubito, zău, speram să luăm prânzul. - Vorbesc serios.
Îți sunt alături.
Mai văd două cazuri și sunt a ta.
- Bine. - Stăm undeva.
Bine?
Rămâi aici, bea-ți ceaiul! Durează 20, 30 de minute, cel mult. Rămâi!
Îmi pare rău.
Trebuia să fiu atentă.
- Crezi? - Sunt amețită.
Trebuia să las astea la recepție
și e gol, nu găsesc pe nimeni.
Poți să le lași la recepție.
Aș face-o, dar sunt toate datele.
Nu-mi pasă cine află de problemele la inimă,
dar n-aș vrea să-mi vadă numărul de asigurări sociale.
Nu e oribilă viața-n lumea aia?
Dacă ai probleme cu inima,
ești unde trebuie. Dna dr. Ruiz e cea mai bună.
Vrei să te duc în biroul ei?
Să băgăm dosarul tău în față?
Ar fi minunat.
Mulțumesc.
Bine, atunci. Ești bine?
Da, doar că… Îmi bate inima neregulat, obosesc ușor.
Iau eu astea.
Tu așază-te!
Lucrezi aici?
Da. Cu dna dr. Ruiz.
Ce grozav!
Ia loc!
CARDIOMIOPATIE
CAUZA POSIBILĂ: ISCHEMIA MIOCARDICĂ
Ești perfectă, nu?
Hei!
- Ce faci aici? - Ți-am dat mesaj de o oră.
Serios?
- Cred că e efectul marijuanei. - Te pregătesc. Ești primul.
Mâine ai GQ, USA Today și PC Gamer.
Trebuie să te pregătim.
Și Perry e mort, familia e terminată,
ești fața campaniei mele de PR și ai băgat ceva cu iarbă?
Vrei și tu?
Da, vreau.
Ușurel, tigrule!
Eram prea relaxat. Asta mă echilibrează.
Știu ce fac.
Încă un pahar, Camille?
Da.
Așa cred.
Îmi place. Mi se pare super.
Cred că ar trebui să-l aduci în familie,
să-l prezinți familiei, pentru că are un corp drăguț.
Da, dă-mi sfaturi despre relații!
Sau pune-i pe asistenți s-o facă!
Știai că Tammy și Froderick ne zic „bastarzi”?
Ție, mie și lui Perry?
- Și lui Vic. - Dă-o naibii!
De ce o urăști atât pe Vic?
Așa fac.
Ne spun „bastarzii”.
La câți ani l-ai cunoscut pe bătrân?
Optsprezece.
Așa e. Eu aveam 20.
Mersi, te iubesc.
Și Leo te iubește. Zice că vă logodiți.
Vorbea serios sau e de la marijuana, amfetamina,
vinul, cocaina și pastilele înghițite?
Aveam 18 ani.
Am mai spus asta. Nu?
Era copil când a apărut. Perry.
Avea 16 ani când a aflat.
Din mizerie în bogăție.
Era doar un adolescent.
Nu mă mir că era distrus.
Dacă începi să crezi că asta e realitatea, te prăbușești.
Vorbește pentru tine, eu m-am ferit.
- Aiurea! - Ce e aiurea?
Fac jocuri video. Știi asta.
Nu sunt băgat în… tâmpeniile farmaceutice Usher.
Fac jocuri video, știi?
Nu faci jocuri video.
Îi plătești pe cei care fac jocuri video.
Dar nu faci nimic.
Froderick e în trupa Roderick Usher
și cântă hituri, dar cam falsează,
iar Tammy e practic un produs cu un cărăbuș mare de aur pe el.
Și nici nu e fața ei pe produs, e BILLT, clovnul cu gimnastica,
apoi implantul lui Vic, care nici nu e al ei,
e al chirurgului, de asta i-o trage chirurgului,
iar tu ești un uimitor… nu știu, un fel de Xbox Gatsby.
- Uau! - Iar eu fac învârteli.
Tata a decis că locul meu e printre oglinzi și fum,
iar eu sunt ca un ventilator,
mă învârt întruna și nu ajung nicăieri.
Usherii nu fac nimic.
Niciunul.
Bine, am rămas la Xbox Gatsby.
- La naiba cu… - Nu.
- Ai o pisică? - E a mea.
Pluto, lasă-l pe Tati Leo în pace! Jelește.
Și iată alți jelitori!
Tovarăși.
Da, o mică petrecere.
Mă gândesc la altele. Asta ar fi vrut Perry.
E semnalul meu de plecare.
Mâine-dimineață vreau să…
Să faci ce trebuie.
Tu ești primul care intră, așa că… Bum! Ești pregătit.
Vrei să rămâi?
Nu e ceva mare, doar niște prieteni, chestii scumpe. De designer.
Vreau să mă fac praf.
Nu știu cine ar vrea să stea pe tușă,
dar nu, te las să jelești până intri în comă.
Te rog să ai grijă.
Mut interviurile după-amiază.
- Eu am inventat grija! - Ce faceți?
Salut, bine. Nu ne-am văzut de mult.
Bună!
- A trecut ceva, nu? - Sigur.
- Vrei s-o pui la rece? - Da, o iau eu.
Am și eu nevoie deja.
- Salut, Leo! - Bună…
Am adus niște Monty.
Vrei niște Monty?
Moartea era ceva nou pentru copiii mei. Nu mai dăduseră ochii cu ea.
Dar, la fel cum face cu toate, familia Usher se adaptează repede.
Am încercat să-i învăț arta de a pivota.
Când viața îți dă lămâi…
Faci limonadă?
Nu.
Întâi faci o campanie multimedia
ca să convingi oamenii că lămâile sunt foarte rare.
Asta merge doar dacă le stochezi, controlezi rezerva. Apoi ieși în presă.
Lămâia e singurul mod de a spune „te iubesc”, de neratat
pentru logodne și aniversări.
Adio trandafiri, vin lămâile!
Panouri care zic că ea nu face sex cu tine dacă n-ai lămâi.
Faci bijuterii de lux.
Ediție limitată de brățări-lămâie, diamante galbene numite „lămâi”.
Faci ca Apple să-și boteze noul sistem OS-Lemón.
Cu un mic accent pe „o”.
Adaugi 40% pentru lămâile organice și 50% dacă nu implică nimic ilicit.
Umpli senatul cu lobbiști pentru lămâi
și pui o Kardashian să sugă o lămâie într-un clip dezvăluit.
Timothée Chalamet poartă pantofi ca lămâia la Cannes.
Faci o campanie hashtag.
ceva nu e „cool”, „super”, „grozav”, nu, e „lămâie”.
„Ai văzut filmul ăla?”
„Ai fost la concertul ăla? Lămâie curată!”
Billie Eilish, „Doamne, hashtag… lămâie.”
Îl pui pe d-rul Oz să recomande patru lămâi pe zi
și un supozitor cu lămâie pentru eliminarea toxinelor,
pentru că nimic nu sperie mai mult decât toxinele.
Apoi patentezi semințele.
Scrii o linie de cod genetic
care face lămâile să arate ca niște țâțe…
și obții un patent genetic pentru ADN-ul lămâii-țâță,
polenizezi…
pui semințele în circulație în natură
și dai în judecată fermierii pentru drepturi de autor
când codul genetic apare în culturile lor.
Stai în fotoliu, culegi milioane și, când te saturi
și vinzi „lămâimperiul” cu miliarde de dolari,
atunci… și numai atunci faci o limonadă afurisită.
Perry consumase droguri interesante.
De fapt, raportul autopsiei arată că luase niște Monty.
Nu ai făcut limonadă din el, nu?
Ce naiba e Monty?
E un derivat din Ligodone făcut pe străzi. Medicamentul tău.
Îl luase.
Când a murit.
Asta spun.
Se întâmplă mereu.
Chimiștii amatori imită medicamente aprobate de FDA
și le modifică.
Au fost zeci.
LSD. Downset. Acum…
Monty, cred?
Asta scria în raportul legistului.
A fost reținut mai bine de o săptămână.
Și nu știai asta, nu?
Avocatul meu, Arthur Pym, e protector.
Și e foarte bun. După cum bine știi.
Ți-a desființat cazul…
Ce este?
Scuze, cred…
Mai beau unul.
Tu ce zici, Auggie?
Nu, mersi.
Ei bine, Ligodone, să fiu sincer…
Sunt zile în care îmi doresc să nu fi descoperit pastila aia.
Am fost cam naiv.
Adevărul e că… Nu te poți abține când ești tânăr.
Doamne, presupui multe.
Presupui că un chimist nu minte cu privire la dependență.
Presupui că firma e onestă cu prezentarea ta și presupui…
N-a fost al meu.
Asta spun. Ligodone.
Îmi arunci asta așa, din zbor, sugerând… ce?
Că Ligodone mi-a ucis fiul?
Nu eu am făcut pastila. Nu e proiectul meu. Ligodone nu e…
Tu ai zis că l-ai ucis pe Perry, nu eu.
Nu cu… Nu cu medicamentul. Nu asculți, ce naiba!
Nu așa…
Ligodone înseamnă multe… pentru multă lume.
Sunt și eu o victimă, ca atâți alții.
Sunt intermediar.
Nu e medicamentul meu.
N-a fost niciodată.
- Ăsta e medicamentul meu. - Stai!
Eu am găsit chimistul, am adus asta aici și ai refuzat.
Ce tâmpenie e asta, Fortunato cumpără Landor Pharma?
M-a îmbrâncit.
E în regulă.
Bine, ia loc!
M-am gândit. Și ai dreptate.
Ligodone e o mină de aur afurisită.
A fost prezentarea mea.
Îmi pare rău. Ai acord exclusiv cu Landor?
- Nu, dar… - Nu?
Eu și Metzer am pregătit afacerea.
A creat Ligodone la Landor.
Ei îl dețin. Metzer nu deține nimic. Nu are dreptul să-l vândă.
Scrie în contract.
Orice proprietate intelectuală cât e angajat…
Nu.
…care folosește instrumente Landor e…
Nu, mi-a zis că l-a creat, îl deține. E al lui.
Cred că de asta e chimist, nu avocat.
Landor deține totul.
Și am cumpărat Landor, deci acum e al meu.
La naiba, și Metzer e al meu!
S-a terminat.
Și nu, Rod, nu am venit la tine pentru…
Cine ești tu în ecuația asta?
Ce credeai că o să se întâmple? Sunt curios.
Credeai că vii aici, vorbim puțin și apoi… ce?
Suntem parteneri?
Ajungi de la corespondență în consiliu?
Iar eu te întreb ce facem în continuare?
Zău așa, omule! Ești mai isteț de-atât.
Nu puteai să faci ce am făcut eu. Nu puteai să cumperi Landor.
Nu puteai pune mâna pe Metzer.
Nu poți pune mâna pe Ligodone.
Nu poți să faci nimic, fiindcă n-ai putere.
Încă. Și asta nu e vina ta.
Toată treaba a fost ideea mea.
Nu. O idee nu înseamnă nimic.
O idee e un pârț al creierului.
Dar, dacă o patentezi, e o valoare.
Acum pricepi?
Bine, uite…
Uite ceva ce ai, bine?
O să pară puțin, dar nu e.
Pentru moment, ai recunoștința mea.
Și asta poate fi un bun de preț.
La naiba, chiar poate să aibă o valoare.
Pentru că îți scriu un cec.
Pentru 500 de dolari.
Nu trebuie s-o fac, nu plătesc comision pentru cine descoperă idei.
Nu plătesc pentru pârțurile altora.
Dar ești băiat deștept, o să iei banii
și o să-i cumperi soției ceva drăguț.
Bani gratis.
Bani pentru cuvinte.
Bani pentru vorbe goale.
Ai intrat aici, ai tras un pârț din creier și ai luat 500$.
Și ești deștept, îți dai seama ce altceva mai valorează recunoștința mea.
Îți zici: „Tipului îi plac ideile mele.”
Un bun manager vrea oameni cu idei în jur.
Recunoștința face mai mult decât credeai, nu?
Și acum te gândești: „E destul de recunoscător să mă promoveze?”
Iar răspunsul e „da”.
Pentru că tipul cu idei bune…
Între mine, acele idei și el vreau să se meargă mai puțin cu liftul.
Mai bine îl țin la etajul patru, nu la subsolul doi. Poate la zece.
Vine mai repede să-mi zică ideile grozave.
Poate că, pe parcurs, îl aduc aici, sus.
Pe palier cu mine.
La naiba, poate chiar la ușa alăturată.
Înțelegi tabloul general? Pricepi ce zic, Roderick?
Da.
Bine. Așadar, dacă o lași mai moale,
îți ții gura și asculți puțin,
o să înțelegi că ai un punct de pornire.
Care te duce mai aproape de locul în care vrei să ajungi.
Sau vrei să strigi la mine și să te trezești în stradă?
Așa.
Știam că ești băiat deștept.
Acum hai dă vorbim despre viitorul tău la Fortunato.
- Cunosc privirea aia. - Despre ce vorbești?
Sărbătoresc.
Ce ai obținut?
O mărire de 15%,
sunt mutat la etajul patru și am primit 500$.
Cinci sute, pe loc!
- E grozav pentru noi. - Da.
E bine, Roddie.
Mai știi când am fost dați familiei Muldoon?
Au fost primii, după ce a murit mama.
Îngrozitori oameni. Aveau cinci copii în grijă, încasau cinci alocații.
Făceau bani din asta.
Ne înghesuiau într-o cămăruță, raționalizau mâncarea,
încasau banii și păstrau grosul.
Roderick i-a sfidat.
I-a înfruntat.
S-a dezlănțuit iadul. Le-a sărit la gât.
I-a atacat.
Ce ai obținut?
Am fost închis în cămară.
Da.
Eu am ales altă cale.
- I-ai lingușit. - Am devenit favorita lor.
Dintre toți copiii.
Îi ziceam doamnei Muldoon că o căiesc.
„Nu știu cum faceți față.”
Ba chiar îi sugeram moduri de a face economii,
ca să-i rămână mai mult din alocații.
Și a funcționat.
A început să creadă că o ajut.
Mi-a dat tot mai multe responsabilități.
Nu după mult, nu mai acoperea registrul când intram în cameră.
Și ce s-a întâmplat?
Serviciile sociale.
S-a zis cu tot.
Nu?
Când am hotărât că e vremea.
A știut că am fost eu doar când era în cătușe.
Tu întotdeauna ataci imediat.
Și am să te iubesc mereu pentru asta.
Rufus Griswold e doar dna Muldoon în costum șic.
Îl ataci, ajungi în cămară și te zidește acolo.
Cu cât lupți mai mult, cu atât întărește zidul,
până când îți devine mormânt.
Dar acum ești mai deștept.
Nu te mai repezi la el.
I te alături.
Îl faci să-ți dea ție mistria.
Îi arăți cum se face.
Și apoi îl înjunghii cu ea.
Acum îi putem lua doctoria lui Tammy.
De trei luni nu ne-am mai permis-o.
Acum o putem lua. E grozav.
E atât de grozav!
Și putem repara aerul condiționat. E meritul tău.
Știu.
Știu că sora ta a dus-o greu.
Amândoi ați dus-o așa.
A trebuit să fiți tari. Amândoi.
Atât de tineri. N-o să înțeleg niciodată.
Nu. Nu pot, dar…
Ea nu-mi place, iubitule.
Îmi pare rău, n-o plac.
„Eu eram copil și ea era copilă într-un regat pe malul mării.
Și iubeam cu o iubire care era mai mult decât iubire.
Eu și Annabel Lee a mea.”
Mai zi!
„O iubire care ajungea la serafimii cerului.
Râvneau să fie ca noi.”
La naiba!
I-am identificat pe toți din imagini, mai puțin pe ea.
Câți au interacționat cu femeia?
E greu de spus. Ospătarii spun același lucru.
Că nu i-au văzut fața. Mantie roșie, corp bestial și atât.
Pare că… poate i-a mituit.
- Poate. - Nici nu sunt siguri.
Li se pare că ea a zis ceva, dar nu-și aduc aminte ce.
Au simțit că trebuie să iasă.
Nu-mi place. Cine face așa ceva? Cu ce scop?
Și de ce nu iau legătura să ceară ceva?
Presează din nou ospătarii!
Vezi dacă cineva a depus mulți bani.
A cumpărat pantofi șic sau altceva în ultimele săptămâni.
Poate ai dreptate, Roddie. Poate a fost doar un accident oribil.
Dar fii deschis la orice posibilitate, Arthur!
S-a făcut.
O să știm mai multe când se trezește Morrie.
Bună dimineața?
- Bună ziua? - Cine știe?
Hei!
Ți-am făcut ouă.
E uimitor.
Sunt șocat că ești în picioare,
credeam că n-o să-ți revii până mâine.
Ai făcut curat?
Da.
Da, nu știu. Se pare că suferința e ciudată.
Keith a dat mesaj.
Liam era praf când a ajuns acasă azi-noapte.
Da, a fost…
De fapt… nu-mi amintesc. Cum a fost?
Cum crezi tu că a fost. Și mai mult de atât.
Mă bucur că nu-ți amintești.
E o binecuvântare.
De ce?
Cum am fost?
Erai dus.
Da, dar a fost… Nu știu, a fost ceva extraordinar? Vreo…
Nu spun asta.
Da, la naiba!
Nu-mi amintesc nimic după ce a plecat Camille.
Nimic neobișnuit?
Unde e Pluto?
Nu știu.
I-am pus mâncare în castronel.
Am pus-o de cum m-am trezit.
Și n-am auzit…
La naiba, am lăsat-o afară?
La naiba! Nu din nou!
Se întoarce de fiecare dată.
Cât a lipsit ultima oară?
Trei zile.
E tot inconștientă. Am verificat acum o oră.
Starea ei e stabilă, dar atât.
Înțeleg.
Aș vrea s-o văd, dacă se poate.
Mamă?
Mamă! E în regulă, sunt aici. Mamă?
Mamă, nu face asta!
Mama s-a trezit, dar a luat-o razna.
Mamă! Nu face asta! Mamă!
Mai repede! Mamă!
Bună! Pam?
Salut, sunt… Victorine Lafourcade.
Ne-am văzut ieri la clinică…
Da.
Da, așa e. Corect.
Ascultă, eu și dna dr. ne-am uitat în dosarul tău
și știu că spuneai ceva de bătăi neregulate ale inimii.
Ei bine, începem testele pentru un tratament grozav,
un nou dispozitiv
pentru care cred că ești o candidată excelentă.
Asta dacă ești interesată.
Ați întârziat. Și sper că ați aflat ceva despre Vic,
dar vorbim după, fiindcă am avut o zi nașpa
și vreau doar să mă lungesc și să uit de lume.
- Voi știți ce aveți de făcut. - Camille.
Nu vorbi cu mine până nu am două orgasme!
La naiba!
E în regulă, poți.
Cu tot respectul, chestia aia nu se mai întâmplă.
Trebuie să aud asta.
Doamne!
Copii afurisiți!
S-a întâmplat…
Nu bagateliza!
- Suntem împreună și e ceva serios. - Ce mama naibii?
- Dinamica asta e foarte urâtă. - Tina!
Căutam o cale să-ți spunem,
dar ne temeam de consecințe, nu-i OK.
Nu mai spune!
Vă iubiți.
Da.
Doamne, ce zi afurisită!
Ați semnat acorduri de confidențialitate care sunt fenomenale,
dar mai citiți-le o dată,
și amândoi ați consimțit, vă amintiți. Așa că…
Și nouă ni s-a părut ciudat atunci.
Vi s-a părut ciudat? Nu sunt idioată!
Și, cum am spus când ați fost angajați,
cer mult de la asistenții mei.
Ne pare foarte rău.
E un post cu implicare totală.
Nu trebuie… Bine.
Am anumite nevoi.
Am anumite cerințe
pentru un anumit stil de viață afurisit.
Cred că e convenabil că ați fost încântați
când ați semnat pentru confidențialitate
și apoi v-ați îndrăgostit, Tina,
la o lună după ce ți-am plătit datoria pentru studii, Tina?
Nu mă cheamă Tina, ci Beth.
Nu-mi pasă, Beth!
La naiba, Toby și afurisita de Tina mă fac să râd,
așa că la serviciu ești Tina, la naiba!
Ce e așa de… Au!
Am o migrenă afurisită.
Bine, vă iubiți. Sunteți îndrăgostiți.
Idioți adorabili!
S-ar fi zis că vremea petrecută la Fortunato Industries
o să vă învețe ceva despre chimia creierului,
păpuși afurisite pline de dopamină.
Vă pun pe Venmo salariile de adio.
Nu demisionăm. Voiam doar să știi.
Nu, nu demisionați. Sunteți concediați, acum sunteți inutili
dacă nu vă puteți face treaba,
iar eu n-o să mi-o mai pot trage cu niciunul dintre voi
fără să râd, așa că… bum! Gata!
Când se duce norepinefrina
și o să stați în pat unul lângă altul,
iar unul o să tragă un pârț lung în somn,
o să vă amintiți clipa asta
și atunci o să înțelegeți ce decizie idioată ați luat.
Măcar aveți informații despre Vic?
Pe bune?
Descurcă-te singură!
A întârziat.
E în regulă.
Nu e profesionist.
Nu e sfârșitul lumii că n-a apărut.
Ai trecut prin multe, fie că recunoști sau nu.
Ai întârziat.
Unde e Lauren?
Un pic bolnavă, nu voia să vă molipsească.
Dar nicio grijă, lucrăm des împreună.
M-a pus la curent, așa că știu schema.
Sunt Candy.
Tu ești Candy?
Scumpo, sunt cine vrei tu.
Lauren e bolnavă.
Bine. Îți convine? Sau…
E în regulă. Merge.
Bine. Bună, eu sunt Bill.
Minunat!
Și începem cu o cină?
Uite… Poftim!
Mersi mult.
Știi…
Miroase grozav.
Și am poftit toată ziua.
Era să-ți trimit mesaj când am ieșit din birou.
Era să-ți dau mesaj să te rog să faci picatta de pui.
Parcă ai știut.
Te iubesc.
Ei bine, am știut că ai avut o zi proastă, așa că meriți.
Zi-mi ce-ai făcut azi!
Azi a fost altfel.
Și nu știu cum să povestesc. Nu știu cum mă simt.
Tragedia asta dementă și…
Nu știu ce-ar trebui să simt.
Știi ce?
Să nu mai vorbim de Perry și de familie sau de altceva.
Nu astă-seară.
Astă-seară…
vreau doar să iau cina cu soțul meu.
Vreau să mă simt văzută
și să facem tot ce putem ca să dăm totul deoparte.
Și să ne relaxăm.
Și… cine știe?
Tu ce ai făcut, Bill?
Azi?
A fost bine, să spun drept.
Am terminat două filme noi, două episoade
și, zău, cred că am găsit supervizorul muzical potrivit.
Și se cunoaște.
Da.
O să fie grozav pentru Goldbug.
Am niște idei pentru lansare. Vrei să le auzi?
Spune-mi, iubitule!
R.U.E - REZERVAT 24H VICTORINE LAFOURCADE
Scuze.
ACCES LIMITAT
- E o zonă restricționată. - Știu.
Cred că ești nouă.
Nu aveți ce căuta aici.
Roderick Usher e tatăl meu.
Înțeleg.
Dar nu aveți voie aici.
Doamne, ce zi!
Cum te cheamă?
La naiba, nu-mi pasă!
Ascultă, persoană de la pază, nu știu dac-ai citit știrile,
dar a fost o săptămână grea pentru familia Usher
și facem un articol despre munca soră-mii.
O cunoști. Victorine Lafourcade.
O știu pe dra Lafourcade.
Și ești în tura de noapte.
Ceea ce înseamnă că știi ce le face bietelor animale.
Și că vă mituiește când iese
cu poșeta ei Birkin din care picură bucăți de maimuță.
Așa că, dacă nu vrei să-ți controlez conturile
și să le compar cu salariul tău modest,
o să faci bine să-ți vezi de cuvintele încrucișate,
ca să nu te concediez și să te dau în judecată.
Care e cuvântul de cinci litere pentru „futut”?
Futut.
Dar nu ai ce căuta aici.
Știu cine ești.
Sigur că știu cine ești.
Tu ești deșteapta.
Dar n-ai ce căuta aici.
Și nu trebuie să fii aici.
Asta e tot ce spuneam.
Deschide ușa!
La naiba!
Te-a umplut de adrenalină?
Ca să-ți bată inima?
Vic…
Vic, ai zbârcit-o rău!
De ce o urăști?
Ce naiba?
Grecii au început.
Cu patru secole înainte de Hristos.
Primele experimente pe animale.
Cel puțin cele despre care știm.
Pe porci și capre.
Știi câte animale sunt folosite la teste anual?
Peste o sută de milioane.
Oamenii fac asta multor specii.
E impresionant.
Cercetarea medicală pe cimpanzei era interzisă în 2015.
Au zis că se pot face excepții
dacă se dovedește că e ceva esențial pentru înțelegerea bolii umane.
Și dacă se face o donație considerabilă
pentru întreținerea cimpanzeilor din sălbăticie.
Tatăl tău e o forță a naturii, nu?
Spune-mi cine naiba te crezi!
De ce o urăști?
Teoretic, ar trebui să fiți aliate. Fiicele bastarde ale lui Roderick Usher.
Ce alianță puteați face!
Bine, oricine ai fi, ești concediată!
Nouă din zece medicamente eșuează la testul pe oameni.
Chiar dacă trec testele pre-clinice. Deci… Ne pare rău, animalelor!
Și chestiile care n-au treabă cu sănătatea?
Voi nu puteți să faceți un ruj sau un șampon pentru mătreață
fără să produceți suferință.
Îmi place că puteți fi delicios de răi în mod gratuit.
„Concediată” nu e cuvântul potrivit.
Pentru că aranjez să fii ucisă.
Și ai putea.
Ai ales cea mai proastă slujbă ca să-ți ascunzi firea.
Trăiești din curățat gunoaiele.
Victorine, pe de altă parte…
a ales mai bine.
Ea e Maica Tereza, din ce știu ei.
Salvează omenirea, inimă cu inimă.
Totuși, pe dinăuntru sunteți la fel.
O urăști pentru că s-a ascuns mai bine.
Ai dreptate…
să știi.
Minte.
Și ne umple cu adrenalină ca să pară că funcționează.
Dar tot nu trebuia să vii aici.
Se putea întâmpla în liniște.
Calm.
În pat.
Dar cred că o să se întâmple așa.
Îmi pare rău.
Nu e nimic personal.
Nici cu fratele tău n-a fost.
Doar că…
Iată-ne!
La naiba!
Îl am pe al meu.
E ciudat, unde e Phil?
Doamne!
PRĂBUȘIREA CASEI USHER
Subtitrarea: Anca Tach