„Necestou se dej“
Další báječnej den.
Ahoj, sousedko.
Tebe bych nečekal, inspektorko.
Dřepím doma, hraju Candy Crush, šťastná jak blecha,
a v klidu si užívám plody disciplinárního řízení.
Zbilas podezřelýho.
Kterej se pak přiznal. Nemůžeš mít pravdu
- a mýlit se zároveň. - Můžeš.
V tom zavolá šéf a řekne: „Hibernace končí.
Jen ty tohle rozlouskneš.“
Cituju.
No?
Neznámá žena. Našli ji dole u potoka.
Dispečink dostal anonymní tip.
Někdo nechtěl, aby tu byla dlouho sama.
To měla u sebe.
Co je to? Výpůjční kartička?
Z místní knihovny.
- Příčina úmrtí? - Rána do hlavy.
Tady se to svažuje jen mírně. Spadla?
- Šlo to shora. - A co?
Bylo to velký. Těžký.
Takže neumřela tady.
Ale mrtvá je, že jo, Herbe?
Je mrtvá, a pořádně.
Nikdy nevíš.
Vemte vzorky všeho.
Našla jsi něco?
Ne.
Budou ji otáčet. Koukneš se?
Jistě.
Kdo jsi?
Co se ti stalo?
Jsi v pohodě, Agnes?
Jak to myslíš?
Jako bys nebyla sama sebou.
Že ne?
A kým bych měla být?
Příště zkusím být veselejší, Herbe.
V tenhle moment jsem ale z tý neznámý mrtvoly v potoce
nepatrně rozhozená.
Zavolej mi, až budou výsledky.
Vítejte ve WESTVIEW
PODLE DÁNSKÉHO TELEVIZNÍHO SERIÁLU WANDAVISDYSEN
AGNES Z WESTVIEW
Jsem od policie.
Dovolte.
- Pardon. - Bože.
Tak předbíháš i u pokladny v obchodu?
Jen ovce stojej frontu.
Co bys ráda, Agnes?
Tohle měla oběť.
Kdo je ta oběť? Je mrtvá?
Proč myslíš, že je to žena?
Nevím. Zní to víc krimi.
- Nejsou tu jména. - Jsou tam data.
Karty už nepoužíváme. Vše je digitální. Promiň.
Mockrát děkuju za pomoc, Dottie. Jsi hotovej anděl.
Čistě náhodou, kde jste byli včera v noci mezi první a třetí ranní?
Kouknu se, co je to za knihu.
Opravdu?
„Dialogy a rétorika: Historie opravdové lidské debaty – Andrew Ugo“
Jo. Asi erotickej thriller.
Co?
Tu knihu odtud někdo ukradl. Jsou to tři roky.
V přírodních vědách máme další výtisky.
A teď už mě omluv.
Jo, klidně.
Byl tady požár.
A shořely všechny?
Shořel každý výtisk.
- Brýtro, inspektorko. - Dobrý.
- Díky. - Jsem rád, že jsi zpět, Agnes.
To i já, šéfe. A ne, tvou omluvu rozhodně nepřijímám.
Jo, no, Agnes...
- Slyšels, co se stalo v knihovně? - Ne, já...
- Někdo spálil stoh knih. - Ne.
- Jakoby plamenometem. - Fakt?
Pošlu někoho, ať se tam podívá. Ale Agnes...
Máš na košili flek.
- I na kravatě. - Sakra.
To jsou ty tvý zdravý ranní koktejly.
Musíš ten mixér nejdřív zavřít, pak ho pustit.
Já vím.
Poslyš, Agnes...
Chystáš se mi říct něco, co mě nenadchne.
Dorazily výsledky vzorků zeminy, co měla ta neznámá za nehty.
Neshodujou se s tou, na který ležela.
To jsme čekali. Někdo ji tam přivezl.
Za nehty měla mikrobiální sediment,
který je jen ve východní Evropě.
A teď to, co mě nenadchne.
Tady jsem.
Jasně.
Divná hlína vždycky přitáhne federály.
Agentka Vidalová ti pomůže, Agnes.
Na tohle sama nestačíš. Takhle to rozlousknete rychleji.
Víc hlav víc ví.
- Týmová práce... - Víš, co mi můžeš?
Zbytek si řeknete.
- Je to už doba. - Co tady děláš?
Svou práci.
Chceš mi sebrat můj případ.
Ne.
Chceš to mít pod kontrolou? Tak si měj.
Ona...
To tělo je z jinýho státu. Proto tu jsi?
Takhle vidíš sama sebe?
Tak jo. Projdem si ten případ.
Jak podle tebe skončila u toho potoka?
Netáhli ji. Pachatel ji tam donesl.
To zní logicky. Ale sama tomu nevěříš, jelikož...
Nikde ani stopa.
Nepohnul se tam ani list, dokud nedorazila policie.
Jako by se zjevila kouzlem.
Teď zas zpátky do reality, jo?
- Jistě. - Jestli se na něčem shodnem,
tak že na zločinu je vždycky důležitý místo.
Třeba maloměsto
s jistou historií a obyvateli a se svými tajemstvíčky.
Tam najdem odpovědi.
Kdo jiný by to mohl vyřešit než obyvatelka Westview?
Ty ses tu přece narodila.
Nemám pravdu, Agnes?
Radši už zmiz.
Tohle není falsum. A je to pěkný.
Kdes to vzala?
Starej se o svý, Norme. Odkud to je? Jak je to starý?
Severní Amerika. Nová Anglie.
Konec sedmnáctýho století, asi. Je to z ulit kauri.
Co je kauri?
Mořskej plž.
A tyhle postavy. To je Matka jediná.
Panna, Matka, Babice.
Co, žádná policejní inspektorka?
Hele.
Zdá se, že tvoje brož je schránka.
Chceš ji prodat, Agnes?
Kolik bys nabídl, Norme?
Tobě?
Dvě stovky.
Fajn. Aspoň vím, na kolika začít na eBay.
I já tě rád viděl, Agnes.
Dialogy a rétorika: Historie opravdové lidské debaty
Andrew Ugo
Jdi domů, Agnes.
Jsem doma, šéfe.
- Hej. - Jdi domů.
Zatracenej pes.
Co je?
Věděla jsi, že žádná policajtka
nemůže bejt dobrá ve svý práci
a zároveň vést normální osobní život?
Pizzu?
Jasně, teprve začíná,
ale ptám se jí:
„Byla podezřelá viděna v posledních čtyřiadvaceti hodinách?“
A ona na to: „Jenom na TikToku.“
A já říkám: „A zjistilas něco?“
No a ona:
„Jen to, že pudřenka, co používám, je šmejd.“
No nic.
Asi mám stopu.
Proto jsem fakt nepřišla.
Ale povídej.
Hodinu před její smrtí se našel vrak auta.
- Kde? - V Eastview.
V Eastview?
Já myslela, že tak daleko jsi nikdy nebyla.
Jsem světaznalá. Cestuju.
A kdes třeba byla?
No nic, co ten autovrak?
Vzadu byla krev.
Myslíš, že ji převezli v něm?
Oba airbagy vylítly.
- Možná dva pachatelé. - Možná.
Ale to se ti nezdá.
Instinkt mi říká, že to souvisí.
Ale mám pocit, že mi něco uniká.
Můžu se na něco zeptat?
Jo.
Vzpomínáš si, proč mě nesnášíš?
Ne.
Tajíš to přede mnou?
Ne.
Akorát se obelháváš.
Hej! Co tady děláš?
Co jsi to sebral?
To se mi snad jen zdá.
Ani hnout! Stůj! Jen počkej.
Sakra.
Hej! Kam to...
Stůj! Policie!
Mně neutečeš!
Stůj!
Policie!
Hej!
Stůj!
Jsi živej? Jsi celej?
Můj bože! Najednou se tu zjevil.
Madam, vraťte se do vozu!
Jsi živej?
Fajn. Protože tě zatýkám. A u toho musíš bejt živej.
Tak jdem.
Svý jméno neřekl a v systému není.
Záznam nemá. Sebral ti z domu něco?
Ne. Ale něco hledal.
Myslím, že je čas, abych s tím
Střihorukým Edwardem dala řeč.
Jen se do něj pusť.
Jsem fakt zvědavá.
Jakejs měl důvod vloupat se do domu vyznamenaný inspektorky?
Tím jako myslíte postavený mimo službu?
Vím, kdo jste.
Promluvme si o tobě, ty smrade.
Jsou vloupačky tvůj denní chleba?
Dobrej v tom nejsi.
Co jsi hledal v mým domě?
Respekt druhých a naplňující rodinnou pohodu.
Ale nic z toho tam nebylo.
Víš,
je fakt, že to tam vážně nemám.
O to víc jsem nebezpečná.
Budeš dráždit zmiji bosou nohou?
Dobře.
Takže...
Cos tam hledal?
Cestu.
Jakou cestu?
To byste měla vědět vy.
Co je? To je inkoust. Brali mi otisky.
Na cestě jsem byla ráno.
Zavedla mě na místo činu.
Další dotaz.
Cos dělal včera mezi jednou a třetí hodinou ranní?
Spal jsem. A tvrdě.
„Spal jsem. A tvrdě.“
Jsi snad tydýt?
Nebo jen lhář?
To se ukáže.
- Co víš o tomhle? - Fakt nic!
- Řekni mi, kdo to je! - Nevím!
Řekni mi, co se jí stalo!
Ale komu? Jsou to jen kytky.
Co?
Jsou to fotky nějaký zahrádky!
Proč se díváte na ten obraz?
To není...
Co to říkáš?
Co to je?
Přestaň!
Vstávej. Vstaň!
Víš ty co? Strávíš noc za katrem.
Schválně, jak dlouho ti to vydrží.
Bylo tam tělo.
Viděla jsem tělo.
Nejsem blázen.
Byla tam.
MÁRNICE
Bylo jí sotva třicet. Zelený oči. Metr sedmdesát.
Vlasy barvy...
šarlatu.
Případ uzavřen?
Jak umřela?
Ptáš se špatně.
Ta čarodějka je fuč.
A s ní i všechny exempláře Darkholdu.
A ty se utápíš v její kletbě.
Ale zůstat v ní nemusíš, že ne?
Je mi horko. Co tobě?
Jo. Vyškrábej se ven.
Je mi horko. Tobě ne?
Hrozný.
Dobře.
Co?
V tomhle případu jsou dvě neznámé.
Ale ty je znáš.
Kterápak jsi ty?
Tak. To je lepší.
Co to má znamenat?
Ahoj, Agnes.
- Není ti špatně? - Nemluv.
Jak dlouho jsem tady?
Co?
Jak dlouho už živořím tady v tý zaplivaný díře?
Ty si nevzpomínáš?
Teď zrovna ne.
Asi tři roky.
Tři roky?
Wanda.
To jméno radši nevyslovujem.
Protože jste srabi. Protože jste ovce.
Co jsem tu ty tři roky dělala?
Většinou jsi byla dobrá sousedka. Někdy ses až moc vyptávala.
Řekni „vlezlá“ a vyrvu ti jazyk.
Jo.
Posledních pár dnů jsi trochu mimo.
Jako kdybys žila v detektivce, nebo tak.
Jako...
Jakože jsem plácala blbosti,
a vy jste mi to nevyvraceli?
Jako pár lidí se ti snažilo pomoct.
Chodili za tebou, nakupovali ti.
Kontrolovali tě.
- Proboha. - No tak dělej něco!
- Už chápu. - Odvedem ji dovnitř.
Knihovnice. Šéf policie.
- Co to děláš? Ne. - Nic.
Zastavárník.
Jasně.
Tady je každá snaha marná.
Poslyš,
kromě toho, že jsi...
Se mi zdáš dost při smyslech.
A agresivní, všemocná.
Cos to řek?
Řek jsem „všemocná“, ale hele, Agnes...
Jsem Agatha.
Jasně. Agatha. Jo.
Mohla by ses oblíct?
Poněvadž jsi nahá.
Aha.
Ne!
Dostala mě, Herr Hopkal.
Ukradla mi veškerou moc, kterou jsem měla, a nechala mě mezi domácími spotřebiči.
Musíme zpět na vrchol.
Takže to zatčení byl možná spíš únos.
Ale jestli jsi skutečný a ne jen výplod mojí vězněný mysli,
znamená to...
Chybělas mi.
Nesnáším tě.
Jak už je to dlouho, Agatho?
- Nevím. - Co jsi získala Darkhold,
zahalila ses temnou magií,
ale pak jsi o něj přišla.
A teď...
Vida.
Lze ti ublížit.
Jen fyzicky.
Vzpomínáš si na bolest?
Jakoby šimrá, že jo?
Šimry, šimry!
Mě nemůžeš zabít.
Ani ty mě. To se nesmí.
Možná že tě nezabiju.
Ale budeš si přát, abys zdechla.
Ne. Počkej.
Tohle přece nechceš.
Mě bezmocnou.
To je nedůstojný.
Nechceš mě dostat při síle?
Přiznej to. Radši bys mě...
V rakvi. Pod zemí.
Všemocnou.
Tak si vezmi moc ode mě.
Vtipný. Víš, že to mě zahubí.
Nech mě zase zfialovět.
A pak si mě najdi.
Já nejsem jediná, kdo po tobě jde.
Kdo tě chce upálit.
Oběsit, utopit.
Nic novýho nemáme?
Můžu se jen v klidu koukat.
Jdi ty.
Máš to ráda.
To napětí.
Dobře, Agatho.
Ale já jim řeknu, kde tě hledat.
Komu, konkrétně?
Těm nejhorším. Salemský sedmě.
Hádám, že do soumraku dorazí.
Po všech těch staletích
Agatha Harkness dojde svýho konce.
- Jak mě to hřeje u srdce. - Žádný nemáš.
Mám.
Je černý. A bije pro tebe.
A co s tebou?
PODLE KOMIKSŮ MARVEL
MARVEL TELEVISION uvádí
AGATHA ZA VŠÍM SCHOVANÁ
České titulky Vojtěch Kostiha