Nemůžu uvěřit, že s váma budu chodit do školy.
Jsem nervózní, ale příjemně. Jako na konci eskalátoru.
Ten pocit zbožňuju.
Zníš jako šmoula.
A moji nejlepší kámoši mi ukážou co a jak.
Na naší střední musíš vědět, kdo je kdo.
Tohle jsou sportovci.
Čau, holka. Můžu si půjčit pět babek?
Prosila jsem tě, ať mi tak neříkáš.
Ale jsi holka, tak to sedí, ne?
Ergo můžu dostat ty prachy?
- Proč tak mluví? - Tohle je fakt špatná škola.
Tady najdeš ty nejnadrženější týpky.
Čau, holka.
To nehrozí!
Tohle je místní mafie. Myslí si, že to tu vedou.
Je mi fuk, kolik v tý bouračce zařvalo lidí.
To čokoládový mlíko bude do večera v automatu, jasný?
Kdo je tohle?
Od nich se drž dál. Větší tvrďáky tu nenajdeš.
Personál, co bude odcházet do důchodu, nemá co ztratit.
Na co čumíš, bažante?
- Babi? - Jdeme.
Jsi šprtka i ve svých představách.
Hele, brzdi.
Prázdniny končí až zítra a poslední noc vždycky trávíme na střeše školy.
- Vážně? - Jo, je to vlastně taková metafora.
Ve škole se nás snaží zaškatulkovat.
Ale to se jim nepovede, když se nad tu škatulku povzneseme.
Já se vždycky snažím shora načůrat do popelnice.
Všichni tam chodíme z jinýho důvodu a v tom je to kouzlo.
Potřebujeme lepší občerstvení.
Tenhle loni přinesl vodní meloun bez nože.
Nevěděl jsem, jak těžko se loupají.
Fízlové! Dělejte jakoby nic.
To je jenom máma.
Dneska jdu spíš jako fízl.
„Máma je fízl“… Na takovej film bych si zašel.
Poslyšte. Jsem ráda, že Leia někam zapadla.
Hřeje mě u srdce, že si našla kámoše.
Něco si ale ujasníme.
Vám problémistům nevěřím ani nos mezi očima.
Proč? Jsme jenom parta amerických děcek,
co tvrdě makaj a mají velký sny.
Sklapni, Gwen.
Hezky mě poslouchejte.
Vím, co jste zač.
Bývala jsem stejná. Jestli mi zkazíte dceru, je po vás.
A jestli ty něco provedeš,
půjdeš na stejnou dívčí školu, kam jsem chodila já.
Panny Marie Sedmibolestné.
Nosila by uniformu?
Říkal jsi něco?
Vůbec nic.
Tak jo, mami. Dáme si čaj.
- Pochopili to. - Jo? I on?
A co ona?
Jestli ji zkazíte, pěkně to schytáte!
- Uklidni se. - Jsem klidná! Ruce pryč.
To bylo tak urážlivý.
Stejně se ale s Leiou sjedeme, ne?
No jasně, jsme přece problémisti.
Jdeme se poflakovat ven. Stejně jako minulej týden.
Všechno kromě kecání děsnou nudou zavání.
Máme se fakt skvěle!
Zdravíčko, Wisconsine!
ZLATÁ DEVADESÁTÁ
Mám takovou radost, že zítra konečně začíná škola.
Už jsem říkala, jak nanic byl ten zlevněný obleček pro sestřičky?
Na kontrolu vší síťované punčochy nepotřebujete.
Počkat. Ona zítra začíná škola? Nebude náhodou sobota?
To jen tak proplouváš životem,
dokud ti někdo neřekne, co je za den?
Upřímně? Většinou to člověk vědět nepotřebuje.
Co má tohle znamenat? Kde je ten batoh ode mě?
Vrátila jsem ho, měl málo kapes. Mrkej na tenhle.
Má velkou kapsu s malou kapsičkou uvnitř. Ideální na balzám na rty.
To je přece rozkošné!
Tak jo. Chápu, že to myslíš dobře…
nebo si minimálně nedokážeš pomoct a s tím už nikdo nic nezmůže.
Proč ses mě ale nezeptala?
Ten batoh od tebe měl jenom jednu velikou kapsu.
Tak se ztrácí balzámy.
Nebo se snad pletu, Rede?
Máš vždycky pravdu. Nikdy se nemýlíš.
Vy jste měla Leiu na starost celý léto,
ale teď se vám do toho plete Donna. Jak to rozseknete?
Proč?
Jednoduše. Jsem její máma, takže mám poslední slovo.
Já jsem její babička a odvádím skvělou babičkovskou práci.
Hele, já tady vyrůstala!
Přímo pod nosem jsme ti prováděli všechno možný. Bojím se o tvůj čich.
Jestli mluvíš o tom skunkovi ve sklepě,
tak o tom jsem věděla. Takže bys mi měla projevit trochu úcty.
- Opravdu se chceš takhle přít? - To záleží na tobě.
Hudlana!
Teď mám Mercedes.
To jsi slyšel, že prase rtěnkou nezkrášlíš?
Jo, ale jsou to kecy. Zkoušel jsem to a tomu mýmu slušela.
Lidi! Naši se dozvěděli, že jsem si místo přípravky vzala hudebku.
Začali vyšilovat a potají prodali moji kytaru.
Jak to mohli udělat? Vždyť ji zbožňuješ.
Složila jsi „Zbožňuju svoji kytaru“.
To sis vymyslel ty, když jsem ji ladila.
Stejně jako „Drnky drnky drnk.“
Drnky drnky drnk…
Přestaň, nebo mi to zase bude hrát v hlavě.
A kde je ta kytara teď?
V zastavárně, kam máma chodí, když se pohádá s tátou.
Vždycky prodá snubák a on ho musí koupit zpátky.
A takoví lidi mi řídí život.
Musíš na tu střechu s náma.
Víš, jak Ozzie všechno nesnáší?
Tohle žere.
Nemůžu za to, že je všechno ostatní trapný.
Vždyť víš, že bych chtěla, ale nemůžu.
Máma by mě zabila.
Co kdybychom ve dne podnikli něco uvnitř školy?
To je normální škola.
Já vím, že ti máma nastavila pravidla,
ale přesně proto tam s náma musíš.
Co když nás chytí? Katolická škola není pro mě.
Padaly by mi podkolenky.
To se nestane, mám to promyšlený.
Letos zamknuli žebřík na střechu,
ale to se poddá, protože tam dělá tvoje babička.
Štípnu jí klíče.
Ani náhodou. Nemůžeš jí ukrást klíče od školy.
- To už je moc. Mohli by ji vyhodit. - Jasně, chápu.
- Budu muset najít jinou cestu nahoru. - Nebo dolů. Co padáky?
Vidíš, zlato?
Můžeme si vybírat.
No tak. Chci, abychom tam byli všichni.
- Dobře. - Jo! Smrt rodičům!
Nebo jenom „jo“?
Jak se ale vykradu z domu?
Jsme problémisti, Leio. Na něco přijdeme.
Díky za odvoz.
Super, co? Kvalitní německá výroba.
Ano?
- Proč máte tak mokré ruce? - Do toho ti nic není.
Stejně bys mi nevěřila.
Ahoj, Fentone. Ty tady pracuješ?
Ty ho znáš?
- Je to náš domácí. - Bývalý domácí.
Časy jsou zlý, takže jsem všechny svoje věci prodal do zástavy.
Dělám tu jen proto, abych je měl na očích. Pracky pryč z mojí lampy!
Přijela jsem si pro kytaru.
No… to je sběratelský kousek.
Patřila nejmladšímu synáčkovi z Bradyových.
Za 800 babek je tvoje.
Cože? Naši ji tu prodali včera.
Promiň, brouku. Potřebuju prachy. Jsem závislý na bělení zubů.
Radši bych umřel, než aby mi tihle krasavci zežloutli.
Ty boty z hadí kůže okamžitě polož! Nemáš na ně klenby!
Vy to nechápete. Moc pro mě znamená.
Chuděrko malá.
To jsem vůbec netušil.
Jak dojemné. Tisíc dolarů, prosím.
Proč se chováš jako hajzl?
No jo, jsem pěkná potvora.
Ale mám něco, co chcete.
A tak vznikají impéria.
Je z něj padouch z Batmana.
- Zastavučňák. - Na to nemám náladu.
Jak se to mezi nima vyvíjí?
Jsou dost potichu,
ale je to takový to ticho,
kdy nevíš, jestli se nepřítel stáhl, nebo nabíjí.
K večeři jsem udělala krevetové fajitas.
Na krevety mám alergii.
No jo, vždycky jsi byla vybíravá.
Otéká mi z nich jazyk, nemohla bych mluvit.
Tak si představ, že je to kuřecí.
Nerada vám do toho skáču, ale říká se „fadžítas“. Pokračujte.
Dobře, vezmeme to od začátku.
S tím batohem jsem to trochu přepískla.
- Díky, že na Leiu tak myslíš. - Nemáš zač.
- A taky… - To ještě není všechno?
Když tady budu,
chtěla bych, abys respektovala moje rozhodnutí.
Můžeš tyhle věci nejdřív probírat se mnou?
To zní naprosto rozumně.
- Díky, že jsi to nadhodila. - To bylo milý.
To ještě není všechno.
Ráda bych ale něco dodala.
A nemyslím to nijak špatně.
Proč se mi vždycky snažíš kecat do všeho, co dělám?
Úplně mě dusíš!
Teď je to všechno.
Panebože!
Leio!
Promiň, o tomhle se mi jednou zdálo, takže fakt nehodlám riskovat.
Toho neseme, aby nikdo nepoznal, že tu nejsi.
Chtěl jsem vzít mámina panáka, se kterým popíjí…
ale zrovna s ním popíjela.
Babi?
Kam takhle pozdě vyrážíte?
Máme takovou tradici před začátkem školy.
Nápodobně.
Chtěla bych poslední letní noc strávit s kámošema, babi.
- Můžu? - To nevím.
Tvoje máma chce mít vždycky poslední slovo.
Já jsem jenom šestinásobná držitelka ceny Máma roku.
A víš, kdo mi ji udělil?
Její manžel.
Takže…
Tvoje máma by ti to zakázala.
Takže…
se běž bavit.
Jste nejlepší, paní Formanová.
To teda jsem. Konečně si toho někdo všiml.
Letos nesu kantalupy,
když se Ozziemu loni nezamlouval vodní meloun.
A máš nůž?
Je potřeba i k těmhle?
Mrkejte na nás, jsme na střeše.
Leia Formanová je na střeše. Gwen Runcková je na střeše!
Sklapni, nebo tu brzo budou i poldové.
Promiň, jsem tu poprvé.
Jak že jsi nás sem dostal?
Vylomil jsem zámek kapesním nožem.
Ty máš nůž? Já už zahodil svůj kantalup.
Škoda, že jsme nezískali tu kytaru.
To neřeš.
Asi jsem potřebovala budíček.
Už žádná hudba. Žádný sny.
Budu se muset stát první prezidentkou.
Nebo tak něco.
To by nebylo tak zlý. Bydlela bys na Mount Rushmore.
Víš, co je na tom všem nejhorší?
Naši se celou dobu tváří…
jako by jim na mně záleželo, ale…
popravdě mi akorát vůbec nevěří.
Nevím, co na to říct.
Jay Leno by ale mohl vědět.
Taky nemám tucha.
Je to pěkně zapeklitá situace.
Hele, kravičky na noc zacházejí tamhle do domečku.
Divný, že už z něj nikdy nevyjdou, co?
Lidi! Trefil jsem se do popelnice!
A všude kolem ní.
Moje dcera, můj batoh.
Leio?
Problémisti!
Panebože!
Věděla jsem, že mi ten batoh štípneš.
To je teď vedlejší!
Já věděla, že se vykrade s kámošema.
Byla jsi ve všech koupelnách?
Protože když se probudím a Kitty není v posteli,
další ráno pak vždycky na záchodě v přízemí
najdu nové vydání Reader's Digest.
A proto jsme už 40 let šťastně svoji.
Není tady.
A víte, jak to vím? V její posteli je mimozemšťan.
Ať už je kdekoliv, určitě je v bezpečí
a užívá si mládí s kamarády.
Zníš podezřele klidně.
Pod tlakem jsem vždycky klidná.
Jsem několikanásobná Máma roku.
- Co jsi provedla? - Nic.
- Věděla jsi, že Leia šla ven? - To si piš, že věděla!
Bylo to moje vlastní rozhodnutí.
Ty jsi ji pustila v noci ven jen proto,
abys mě naštvala?
Neskutečný.
Zase o tolik nejde.
Proč smrdíš jako popelník?
Naše vnučka se kvůli mně v noci potlouká kdovíkde.
Na ničem jiném nesejde.
Tohle je směšný. Jdeme ji hledat.
Ušili to na mě.
Občas sem chodím chytat zahýbající učitele.
Proto jsem z dílen dostala 1.
Je super, že tu budu celý rok.
Ty si myslíš, že se s tebou budu bavit?
Vím, že žertuješ, takže to nebudu hrotit.
Probereme to zítra.
Že jo?
Že jo? Řekni, že žertuješ!
Dělám si srandu.
Já to věděla. Taky mi to přišlo vtipný.
Čekal jsem, že to bude znít dobře.
Ty to určitě zvládneš mnohem líp.
To je moje kytara?
Kde jsi ji vzal?
Jsi zpátky.
Jestli tu kytaru nedostanu, někdo mi povraždí celou rodinu.
Doufám, že ses rozloučil.
Prostě bez ní neodejdu.
- Co mám udělat? - Znáš Bette Midlerovou?
- Ne. - Tak to mi nemáš co nabídnout.
Co kdybych ti dal káru?
Auto za kytaru?
Auto za… Dohodnuto.
A potřeboval bych odvoz do školy.
Každý den?
Ne, jenom teďka.
Myslel jsem, že jsme kámoši.
Tos pro mě udělal?
Vždyť jsi to auto miloval, to jsi neměl.
Poslyš.
Vaši v tebe možná nevěří, ale já jo.
Nate.
Děláš mi to fakt těžký. Asi tě miluju.
- „Děláš mi to“, jo? - Ztichni.
Podržte mi ji.
Ty brečíš?
Já jen…
Strašně mu to přeju.
A taky jsem v tom autě měl Game Boye.
Budeme je šmírovat, nebo to zakončíme ve velkým stylu?
Krájení kantalupů mi fakt jde.
Měl bych to dělat profesionálně.
Když to začneš dělat profesionálně, už se nedostaneš na olympiádu.
Ty ses zlepšil v líbání?
Mojí puse se asi stýskalo.
Jako když vyzvedáváš babičku na letišti.
Moje pusa je tvoje babi?
To nevím, vyzkoušíme to.
Dnešek je vážně úžasný.
Děkuju.
Nikdy na něj nezapomenu.
O čem jsem to mluvila?
Nemám tucha.
Prostě jsem to pro tebe musel zařídit.
Miluju tě.
Drnky drnky drnk. Drnky drnky drnk. Drnky drnky drnk.
Drnky drnky drnk…
Hulení trávy na střeše školy?
To je taková nebetyčná debilovina, že by mohla napadnout jedině…
debily.
Máš průšvih, Leio. Myslela sis, že tě nenajdu?
Znám všechny fleky v okolí.
Kde mám klíče? Tak jste se sem dostali?
Ty jsi jí ukradl klíče?
Říkala jsem, ať to neděláš.
Jdeme, Leio. Teď hned!
- Chtěl jsem je vrátit. - Přestaň.
Všechno jsi pokazil.
Já si říkal, co to tady voní.
Překlad titulků: Petr Kabelka