Не віриться, що я піду в школу з вами.
Я трохи позитивно схвильована.
Як на вершині ескалатора.
Чудове відчуття.
Ти буквально смурф.
І мої найкращі друзі покажуть мені все.
Ти маєш знати, хто тут хто.
Це качки.
Агов, жінко. Позичиш п'ятірку?
Я просила не називати мене жінкою.
Але ж дівчата — це малі жінки,
тож не позичиш п'ятірку візаві?
-Чому він так говорить? -Це погана школа.
Тут тусуються дуже збуджені хлопці.
Привіт, мала.
Ще чого!
Це — мафія Пойнт-Плейса. Думають, що керують тут.
Мені байдуже, скільки померло в аварії.
Шоколадне молоко має бути в автоматі до вечора.
А це хто?
Тримайся від них подалі. Це ще ті засранці.
Працівники, яким скоро на пенсію. Шибайголови.
КІТТІ
На що витріщилася, новенька?
-Бабусю? -Ходімо.
Ти навіть у фантазіях дивачка.
Не поспішай.
У нас ще є одна ніч літа.
Ми завжди проводимо її на даху школи.
-Справді? -Так. Задає настрій на рік.
У школі обгороджують правилами.
Але коли ми над школою, нас не обгородиш.
А я намагаюся попісяти з даху в урну.
У кожного свої причини. Тому ця ніч особлива.
Потрібно взяти нормальну їжу.
Минулого року він приніс кавуна без ножа.
Не знав, що їх так важко чистити.
Поліція, усім спокійно.
Це моя мама.
Сьогодні я більше поліціянтка.
«Мама-поліціянтка». Я б таке подивився.
Слухайте, добре, що Лея знайшла свою компанію.
Я рада бачити, що вона в оточенні хороших друзів.
Але скажу ось що.
Ви всі малі бандюгани, і я вам не довіряю.
Що? Ми просто шестеро американських підлітків, що вчаться й мріють про краще.
Ґвен, сонце, замовкни.
Слухайте всі.
Я стежу за вами.
Я знаю вас.
Якщо ви зіпсуєте мою доньку, я вас знищу.
А ти якщо облажаєшся,
підеш у ту ж школу для дівчат, що і я.
Наша Страждальна Матір.
А їй видадуть форму?
Ще раз запитай.
Ні, пані.
Добре, мамо. Вип'ємо чаю.
-Вони зрозуміли. -Так? А він?
А вона?
Якщо щось зробите їй, ви зрозумієте.
-Заспокойся. -Я спокійна. Не чіпай.
Це дуже образливо.
Ми все одно накуримо Лею, так?
Так. Ми ж бандюгани. Це наш обов'язок.
Наше місце туси те саме І щотижня щось трапляється з нами
Що ще робити? Лиш ляси з тобою точити
У нас усе кльово
Привіт, Вісконсине!
ШОУ 90-Х
Я так рада, що завтра вже почнеться навчання.
Я казала, що вбрання медсестри, яке я знайшла на секонді, — фігня?
Нащо колготки в сіточку, коли шукаєш вошей?
Стривай. Завтра вже школа? Чому вона починається в суботу?
Ти завжди просто живеш собі,
поки хтось не скаже, який день?
Скажу чесно. Здебільшого це знання непотрібне.
Що це? Де рюкзак, який я купила Леї?
Я повернула. Замало кишень. Але от поглянь на цей.
Тут у кишені є маленька кишеня для помади.
Годі тобі. Він гарненький.
Гаразд. Я розумію, що наміри добрі
або ж спричинені твоїм характером, який ми ніколи не змінимо,
але ти могла б і спитати мене.
Донно, рюкзак, який ти купила, мав лише одну велику кишеню.
Так і губиться помада.
Реде, я маю рацію?
Завжди, сонце. Ніколи не помилялася.
Цікаво. Ти відповідаєш за Лею влітку,
але Донна почала частіше заїжджати. Як ви спрацюєтеся?
Нащо?
Усе просто. Я її мама, тож за мною останнє слово.
А я її бабуся, тому головніша за маму.
Слухай. Я теж була підлітком.
Ми робили багато чого в тебе під носом.
Я непокоюся про твій нюх.
Якщо ви про того скунса, що ви тримали в підвалі,
то я знала про нього. Поважай старших.
-Ми дійсно сперечатимемося? -Якщо захочеш.
Цілуйтеся!
Тепер це мерседес.
Чув фразу «як мертвому кадилом помахати»?
Чув? Я так і робив. Пахнув він чудово.
Народ! Батьки щойно дізналися, що я пішла з підготовчих курсів з музики.
Вони оскаженіли
й викинули мою гітару.
Як вони могли? Ти ж її любила. Навіть написала пісню «Я люблю гітару».
Це ти придумав ці слова, коли я її налаштовувала.
Як і слова до пісні «Бринь-бринь».
Бринь-бринь
Не нав'язуй мені цю пісню знову.
То де твоя гітара?
У ломбарді, куди йде моя мама, коли батьки сваряться.
Вона продає каблучку й змушує тата викупати її.
Так, ці люди керують моїм життя.
Леє, ти маєш піти з нами на дах. От Оззі все ненавидить. А там йому добре.
Я не люблю дурні речі. Не винен, що все якесь дурне.
Джею, я хочу, але не можу.
Мама мене вб'є.
А якщо замість даху,
ми порозважаємося всередині школи?
Це ж просто школа.
Леє, твоя мама хоч і роздала тут інструкції,
але тому ти й маєш піти.
А якщо піймають? Не хочу в католицьку школу.
Мої литки не втримають панчохи.
Цього не буде. Я все продумав.
Цього року прохід на дах закрили.
Але вихід є. Твоя бабуся працює в школі.
Я украду її ключі.
Нізащо. Не можна красти ключі бабусі.
-Це небезпечно. Її можуть звільнити. -Гаразд. Розумію.
-Доведеться знайти інший шлях нагору. -Або вниз. На парашутах.
Бачиш?
Варіанти є.
Годі тобі. Я хочу, щоб ми зібралися разом.
-Нехай. -О так! Смерть батькам!
Або просто «О так».
А як мені піти, щоб мама не дізналася?
Леє, ми ж бандюгани. Це наша справа.
Дякую, що підвіз.
Їхалося легше, так? Видно німецьку руку.
Слухаю.
Чому такі мокрі руки?
Таке не можна питати.
Навіть якби сказав, не повірила б.
Привіт, Фентоне. Тепер тут працюєте?
-Знаєш його? -Наш орендодавець.
Колишній.
Настали важкі часи, і я заклав всі речі в це жахливе місце.
Я працюю тут, аби спостерігати за ними. Забери свої сосиски від лампи!
Я прийшла за гітарою.
За цією? Це колекційна річ.
Колись належала найменшому із «Сімейки Бреді».
Забирай за 800 доларів.
Що? Мої батьки продали її вчора.
Вибач. Мені потрібні гроші. Я залежний від відбілювання зубів.
Я краще помру, ніж дам цим лезам пожовтіти.
Геть від чоботів зі зміїної шкіри. У тебе стопи пласкі!
Ви не розумієте. Ця гітара дуже важлива для мене.
Яка ніжна дівчинка.
Я не знав, що все так серйозно.
Я розчулився. Забирай за 1000.
Годі вам. Чому ви такий козел?
Так. Я ще той негідник.
Але в мене є те, чого ти хочеш.
І так будуються імперії.
Він наче злодій з «Бетмена».
-Ломбардин. -Давай не зараз.
Як там ті двоє?
Усе дуже тихо.
Але невідомо,
це відступ чи перезаряджання зброї.
Сьогодні на вечерю фахіта з креветками.
У мене алергія на креветки.
Ти завжди була перебірливою.
У мене набухає язик, і я не можу говорити.
Тоді буде фахіта з куркою.
Знаю, ви тут сперечаєтеся, але це називається фаджіта. Усе.
Гаразд, почнімо спочатку.
Я переборщила з критикою рюкзака.
-Дякую, що думаєш про Лею. -Будь ласка.
-Просто коли я тут… -Ще не все?
Коли я тут, мені потрібно, аби ти поважала мої рішення стосовно Леї.
Тож перед якимось учинком проконсультуйся.
Звучить цілком розумно.
Рада, що ми поговорили.
Це було мило.
Вона ще не все сказала.
Але я ще не все сказала.
Це від щирого серця.
Чому ти постійно намагаєшся все контролювати?
Це вбиває мене!
Тепер усе.
Боже мій!
Леє!
Вибач, мені якось таке наснилося, і я не хотіла випробовувати долю.
Це підстрахування на випадок, якщо хтось зайде.
Я хотів використати чоловічка, з яким п'є моя мама,
але вона пила з ним.
Бабусю?
Уже трохи пізно. Куди ви зібралися?
Це традиція перед початком навчання.
У мене те саме.
Бабусю, це остання ніч літа. Я хочу побути з друзями.
-Можна? -Не знаю.
Твоя мама хоче все контролювати.
А що ж я? Я лише шестикратна переможниця в номінації мама року.
Знаєте, хто мене нагороджував?
Її чоловік.
То…
Твоя мама б відмовила.
Тож
розважайтеся.
Дякую, пані Форман. Ви найкраща.
Так і є. Дякую, що зрозуміли.
Сьогодні приніс дині,
бо Оззі не подобалися кавуни.
А ножа приніс?
Для них теж потрібен?
Отакої. Ми на даху.
Лея Форман на даху. Ґвен Ранк теж на даху!
Як продовжиш кричати, то на даху буде й поліція.
Вибач, це мій перший дах.
Як ти дістав ключ?
Я зламав замок ножем.
У тебе є ніж? Я щойно викинув диню.
Шкода, що не забрали гітару.
Нічого.
Цей день повернув мене на землю.
Ніякої більше музики, ніяких мрій.
Стану першою президенткою-філіпінкою.
Або ще якась фігня.
Це не так і погано. Оселилася б на горі Рашмор.
Знаєш, що в цьому всьому найгірше?
Мої батьки вдають, що турбуються про мене.
Але…
вони не вірять мені.
Не знаю, що сказати.
Але Джей Лено може знати.
Взагалі то, я не знаю.
Це доволі проблемна ситуація.
Гляньте, корівки йдуть додому відпочивати.
Ти колись думала, чому вони не виходять?
Народ! Я влучив у сміттєвий бак!
І навколо нього.
Моя донька. Мій рюкзак.
Леє?
Бандюгани!
Боже милостивий!
Я знала, що ти вкрадеш мій рюкзак.
Тут більші проблеми!
Вона втекла з друзями. Я знала, що так буде.
Усі вбиральні перевірила?
Бо коли я прокидаюся, а Кітті не поряд,
наступного ранку я знаходжу її журнал
у туалеті внизу.
Так шлюб тримається 40 років.
Вона не в домі.
Знаєте, звідки я знаю? У неї в ліжку прибулець.
Де б вона не була, вона в безпеці здобуває нові спогади з друзями.
Ти якась надто спокійна.
Я завжди така під тиском.
Я ж мама з відзнакою.
-Що ти зробила? -Нічого.
-Ти знала, що Леї немає? -Ще і як знала!
Я сама прийняла це рішення.
Ти випустила мою доньку гуляти вночі,
щоб збісити мене?
Не можу повірити.
Нічого такого в цьому не має.
Чому ти пахнеш попільничкою?
Я випустила онуку гуляти посеред ночі.
Сконцентруємося на цьому.
Це смішно. Ходімо шукати її.
Мене підставили.
Інколи я застаю тут учителів з коханцями.
Плюс п'ятірка за трудознавство.
Не віриться, що це на рік.
Я з тобою не розмовлятиму в школі.
Знаю, що ти жартуєш, тож не турбуватимуся.
Поговоримо про це завтра.
Так?
Так? Негайно скажи, що жартуєш.
Жартую.
Я знала. Нам обом було смішно.
Думав, звучатиме краще.
У тебе краще вийде.
Моя гітара?
Як ти її дістав?
Повернувся?
Якщо не віддасте цю гітару, мою родину вб'ють.
Ти ж попрощався?
Я не піду звідси без гітари.
-Які ставки? -Знаєш Бетт Мідлер?
-Ні. -Тоді тобі нічого запропонувати.
Як щодо мого буса?
Машину за гітару?
Машина за… По руках.
Але підвезіть до школи.
І так щодня?
Лише зараз.
Думав, що завів друга.
Ти зробив це для мене?
Але ти любиш свій фургон. Не варто було.
Слухай.
Може, твої батьки не вірять у тебе, але я вірю.
Нейте.
Не кохати тебе — бути стоїком.
-«Стояком?» -Ану замовкни.
Заберіть хтось це.
Ти плачеш?
Я просто…
Я радий за нього.
І я лишив приставку в його фургоні.
Ми дивитимемося за цим неподобством чи жахнемо нарешті?
Я добре чищу диню.
Може, стати професіоналом?
Як тоді на Олімпіаду потрапиш?
Ти став краще цілуватися?
Просто рот скучив за тобою.
Як коли ти бабусю з аеропорту забирала.
То мій рот — твоя бабуся?
Не знаю. Дай перевірю.
Це була чудова ніч.
Дякую.
Я її не забуду.
Про що я казала?
Я не знаю.
Але я мав затягнути тебе сюди.
Я кохаю тебе.
Бринь-бринь
Бринь-бринь…
Палять траву на даху школи.
Це найдурніша річ, яку взагалі хтось
видурював.
Леє, це жахливо. Думала, я тебе не знайду?
Я знаю всі точки.
Де мої ключі? Ви так сюди залізли?
Ти вкрав її ключі?
Я ж тебе просила не красти.
Леє, ходімо.
-Але я поклав би їх назад. -Годі.
Ти зіпсував усе.
Так і знав, що пахне веселощами.
Переклад субтитрів: Павло Дум'як