Bună, sunt Grace. Lăsaţi un mesaj.
Grace, sunt Jimmy. Din nou. Dar tu ştii deja.
De asta m-ai redirecţionat direct la căsuţa vocală.
Sună-mă când poţi, bine? Pa.
Salut, Derek.
Neaţa, Jimmy.
Ce faci acolo?
Liz stă mult la baie dimineaţa, aşa că eu mă piş aici.
E un mod plăcut de-aţi începe ziua, să te pişi în ploaie.
E super.
Simt cum vine vântul din est.
Am auzit c-ai fost la barul cu minigolf.
- A fost tare? - Cat de cât.
Au băuturi multe şi mâncare mediocră.
- Şi două staţii de minigolf. - Două? Ce tare.
Derek, iar te pişi afară?
Nu, doar vorbesc cu Jimmy.
E ciudat că mi-ai făcut cu ochiul.
Vezi foarte bine, Jimmy.
Părea supărat pe mine?
Nu, e bine.
Bine. Nu te mai pişa pe flori.
- A fost doar puţin pipi. - Încetează.
Doar puţin.
Ţi-am adus covrigi de iertare. Îmi pare rău că te-am spus.
Când m-am întâlnit cu Paul, mă gândeam că ştie că Sean stă la tine.
Da. M-ai nenorocit.
E în regulă, dar m-ai nenorocit.
E în regulă. Dar da, m-ai nenorocit.
Îmi pare rău.
Urăsc să creez probleme oamenilor, când nu merită.
Şi când merită?
E chestia mea favorită.
Sincer, nu te stresa. Paul nu stă mult supărat pe mine. Va fi bine.
- Mă bucur. Ne mai vedem. - Bine. Dar m-ai nenorocit!
Am priceput.
Da, abia aştept să te văd.
Treci pe la birou, iar apoi mergem la apartament.
Ne vedem atunci. Pa, dragă.
Cu ce dragă vorbeşti? Şi e sexy gagica?
Vorbeam cu fiica mea.
Greşeala mea.
Dar, e singură? De când cu divorţul,
mă gândeam să încerc lucruri noi.
Glumesc, să te fac să te simţi stânjenitor.
- Eşti foarte pricepută. - Mulţumesc. Urcă în maşină.
Poţi pune melodia care îmi place?
De unde începem?
De ce-am bătut atâta cale până aici, când puteam face asta acasă?
Sean,
carneţelul meu e aici.
SHRINKING - Sezonul 1 Episodul 4 - CARTOFI
Traducerea şi adaptarea: LionKing09 playSUBS Team & Subtitrări-noi Team
Le-ai spus alor tăi că stai la mine?
Nu, s-ar simţi ciudat dacă ar şti că locuiesc cu terapeutul meu.
Da, recunosc că e cam ciudat.
Te văd mult mai bine, mai plin de energie.
- Să săpăm puţin mai adânc? - Nu.
Scuze. Nu voiam să sune ca o întrebare.
Să săpăm puţin mai adânc.
Sean, n-am discutat deloc despre timpul petrecut în Afganistan.
Nu te mint, Jimmy, mă simt al naibii de bine.
De ce ne-am băga în asta?
E slujba mea, omule. Am diplomă de "Băgător în Seamă".
De la Universitatea "Spune-mi Tot".
De fapt, e un colegiu. În fine.
Nu putem fugi de asta la nesfârşit.
Încă nu.
Bine.
- Mulţumesc. - Vom ajunge şi acolo. Cu plăcere.
Ne vedem acasă.
Bună, eu sunt Gaby. Lucrez aici.
Iniţial, ai fost trimis la mine,
iar eu te-am trimis la Jimmy.
- Bine. - Bine.
Cum merge treaba?
Bine. La început, nu mi-a plăcut treaba cu terapia,
dar acum începe să îmi placă.
Mă bucur.
Cum de m-ai trimis la el?
Sincer, m-am gândit că v-aţi potrivi mai bine.
Că poate vă puteţi ajuta reciproc.
Ce tare. Mereu mi-am dorit să ajut un tip alb şi bogat, de vârstă mijlocie.
E bine să oferi ceva la schimb.
Neaţa. Eşti o fată care mănâncă cartofi?
Nu, Paul. Sunt o femeie neagră şi puternică care mănâncă cartofi.
Despre ce e vorba?
Mi-a venit pachetul de la fermă, cu mult prea mulţi cartofi.
Stai puţin, îţi primeşti livrările la birou acum?
Am atâtea întrebări.
Eşti bucătar în secret? Găteşti aici? Mă poţi învăţa?
Vrei cartofii naibii sau nu?
Ce naiba să fac cu doi cartofi?
Îi vreau eu, dacă sunt de dat.
- Prinde-l. Încă unul. - Bun.
Am avut o sesiune cu Sean,
şi mă gândeam că e timpul să vorbim despre stresul posttraumatic.
Dar nu vrea s-o facă.
Da, de ceva normal la veterani.
Sunt curios când se va simţi pregătit să se deschidă în faţa mea.
E uşor. Niciodată.
Ai dat-o în bară. Ai creat o relaţie dublă.
Te consideră prietenul şi colegul său, nu terapeutul lui.
Crezi c-ar fi bine să-i...
cer să ne resetăm graniţele...
Scuze, dar tocmai ai bâzâit?
Da.
Ţi-am zis să n-o iei pe drumul ăsta cu pacienţii tăi, dar n-ai ascultat.
Asta e. Dar nu trebuie să vin cu tine.
Sau să vorbim despre asta.
Dar vrei să vorbim despre cartofi.
Cât e ziua de lungă. Să-i mănânci cu poftă.
Fierbe-i, coace-i, prăjeşte-i,
freacă-i unul de celălalt şi începe un foc. Nu-mi pasă.
Sau poate îi mănânc ca pe mere, Paul.
Încetează.
Mamă.
Electroliţi.
N-am întrebat.
Ce face ăsta aici?
Plantă nouă? Ce e, ferigă?
- Habar n-am. - Bine.
Super.
De ce-ai venit?
Am venit să-ţi aduc revizuirile pe care le-am făcut în planul tău imobiliar,
din moment ce în ultimii trei ani n-ai răspuns la apeluri, e-mail şi mesaje.
Nu-i ceva de care poţi fi mândru.
Vrei să îţi arăt acum?
Nu-i momentul potrivit. Vine fiica mea în vizită.
Tată de fată! Ce drăguţ.
N-ai nimic de adăugat? Bine.
Are un discurs despre energia alternativă.
E o schimbare rapidă de afaceri,
aşa că poate sta doar două ore cu mine.
Câtă serendipitate. Unul din cuvintele mele preferate.
Pot aştepta să vină să-ţi semneze procura medicală.
- Nu prea cred. - De ce nu? Nu?
Având în vedere diagnosticul tău, nu recomand să amâni.
Privilegiul dintre avocat-client e doar pentru avocaţii criminalişti,
sau şi pentru avocaţii prefăcuţi?
Drepturile imobiliare sunt reale. Sunt un avocat real.
- Da sau nu? - Da.
Conul tăcerii.
Meg nu ştie că am parkinson.
Deci, nu vă înţelegeţi bine?
Conul tăcerii.
- Nu mai spune asta. - Bine.
Eu şi mama ei ne-am separat când era micuţă.
S-au mutat pe Coasta de Est. Ne-am îndepărtat.
A fost greu să ţinem legătura.
De ce? Era înainte să fie apărute avioanele şi telefoanele?
Scuze, te deschizi în faţa mea, iar eu stric momentul.
Auto-conştiinţa ta e caracteristica ta cea mai bună.
Chiar crezi că e important să fac asta acum?
Da.
Bine. Îi voi spune, şi le vom semna.
Super. Vrei să-mi trimiţi prin poştă documentele,
sau să le aduci la biroul meu?
Nu, aş prefera să vină cineva după ele...
- Să mă scutească pe mine. - Bine.
Dar o poate face asistentul meu, Kevin.
Kevin. Kevin!
Kevin.
Eu sunt Kevin, aşa-i?
Bine, ne vedem în curând.
Mulţumesc c-ai venit.
- Cu plăcere. - Neanunţat.
Am anunţat. Am sunat, ţi-am trimis e-mail şi mesaj.
Aşa că...
- Bună, drăguţo. - Salut.
- Te-am auzit jucând. Sunt liberă. - Bine.
- Bravo! - Am trei băieţi.
De fapt, Connor vine acasă de la facultate diseară.
- Spune-i că-l salut. - Îi voi spune.
- Bună, Liz. Bună. - Salut, Gab.
Am venit să joc baschet cu Alice, cu mingea pe care i-am luat-o.
Sigur.
Îmi amintesc că mi-ai spus că i-ai luat o minge.
- Da. - Foarte bine.
- Să aveţi distracţie plăcută. - Mulţumim.
Da. Mă bucur să te văd.
Şi eu mă bucur enorm.
- Da. Îmi plac adidaşii tăi. - Sunt de la jordans.
- Super. Bravo ţie. - Da.
Ne mai vedem.
- A fost o plăcere. - O mare plăcere.
Să mă ia naiba, ce mult vă urâţi.
Taci şi aruncă.
Bine, bine.
Asta-i casa mea. Îţi dai, te rog, papucii jos?
Nu-i vorba că am TOC, doar am stat mai demult în Japonia.
Sunt sigur că mi-ai spus că n-ai ieşit niciodată din Pasadena.
Bine. E o chestiune de TOC, dar japonezii ştiu ei ce ştiu.
Bine, aşa fac.
Mă aşez pe canapeaua ta cu aceeaşi pantaloni
cu care am stat pe bancă în parc. Bine?
- Acum, e rândul tău. - Stai să-mi iau hainele de interior.
Astea sunt haine de exterior, nu mă pot aşeza aşa.
- Este... - Ba da, poţi.
- Vino şi stai lângă mine. - Bine.
- Deschide ochii. - Sunt speriată.
Ştiu, dar sunt lângă tine.
- Cum te simţi? - Bine.
Ia te uită, Wally.
Se pare că poţi face orice doreşti.
Wally, eşti uimitoare.
- Nu, stai, stai! - Doamne! Nu cred!
- Nu mă aşteptam. - Îmi pare enorm de rău!
Sunt atât de tâmpită.
- Nu te panica. - Nu ştiu unde mi-a fost capul.
Te-am înţeles greşit, deoarece ai venit la mine,
iar apoi mi-ai spus că sunt uimitoare, când eu ştiu că nu e adevărat.
Stai puţin. Wally, eşti uimitoare.
- Nu, Wally. Nu din nou. - Doamne iartă-mă!
E cea mai proastă zi din viaţa mea.
Înainte făceam pe mine la magazinul Whole Foods,
şi mă făceam de minune, ştii? Dar asta-i prea de tot.
- O iau razna! - N-o face. N-ai de ce.
- Se întâmplă tot timpul. - Serios?
Nu, n-am mai păţit-o în viaţa mea. Dar nu-i nimic, totul e bine.
- Doamne, sunt o ciudată nebună. - Nu-i adevărat. Încetează.
E în regulă, sunt al naibii de mândru de ce-am realizat noi azi.
Să mă ia naiba de nu şi să-mi trag una.
N-ai de ce să fii supărată.
- Mă vezi pe mine supărat? - Nu.
Dar nu mă pot uita, e prea mult contact vizual.
Băga-mi-aş!
- Ţi-ai uitat papucii, aşa că... - Mulţumesc.
- De asta am înjurat. - Bine. Pa.
- Ţine. - Mulţumesc.
Stai, cine-i Connor?
- Curioasă mai eşti. - Da, ştiu.
Fiul lui Liz.
Doamne, cum să nu aibă un fiu pe nume Connor.
Da, a venit acasă de la facultate.
- Băiat cu facultate? - Da.
Arată bine?
Te gândeşti să te dai un pic la el?
- Am făcut-o deja. - Serios?
- Da. - Cât de serios?
Mi-am tras-o cu el.
- Aşa serios? - Da, a fost ideia mea.
Învăţam în camera lui Connor, iar Liz ne făcea lasagna.
Şi m-am gândit:
"Nu vrei să ne pierdem virginitatea, ca să terminăm cu asta?"
Iar el a spus: "Sigur, să aprind o lumânare?"
- Serios, Connor, nu o lumânare. - Exact.
E în regulă. Mă bucur că s-a întâmplat.
- Super. - Da.
Mama ta ţi-a vorbit despre sex?
Ţi-a spus diverse lucruri, cum ar fi să te pişi după?
- Chestii de genul. - Da.
Mama mi-a spus totul.
Despre anticoncepţionale, despre pregătirea emoţională.
A spus şi că dacă penisul arată ciudat...
- Te poţi răzgândi. - Da, aşa e.
Pentru că sunt multe puţe ciudate.
Mama ta a fost cea mai tare.
Ţi-a spus că dacă durează prea mult,
poţi să opreşti totul cu un deget în fund?
Scuză-mă, ce?
În fundul meu sau al lui?
Nu contează în care.
Bună. Îl caut pe Paul Rhoades.
Avem un salon de aşteptare, chiar după colţ.
Dacă apeşi pe buton, va ştii că eşti acolo.
Nu sunt vreo pacientă. E tatăl meu. Sunt Meg.
Să fiu al naibii!
Eşti Meg, din Connecticut.
Măi să fie. Eu sunt Jimmy.
Jimmy, din Pasadena.
Da, aşa e.
- Mă bucur să te cunosc, în sfârşit. - Şi eu.
Doamne, am auzit multe despre tine. Adică, nu chiar, dar mi-aş fi dorit.
Biroul lui Paul e pe următoarea uşă.
- Mulţumesc. - Bine.
Cum de ai cartofi pe masă?
Meg, tatăl tău i-a aruncat în mine.
- Deci, sunteţi apropiaţi? - E greu de ştiut.
- Înţeleg. - Da.
Unul e muşcat.
M-a enervat foarte tare,
aşa că am muşcat din unul de nervi, ca dintr-un măr.
Paul! Uite pe cine am găsit.
- Bună, tată. - Meg.
Ai o fiică minunată, Paul.
Mă bucur că tu crezi asta.
Ce nemernic.
Nimeni n-ar trebui să poată pleca de la masă...
- Până termină toţi de mâncat. Nu? - Absolut.
Toate cele trei feluri de mâncare.
Despre ce vorbiţi?
Despre orgasmul feminin.
Nu există.
Mă bucur c-aţi râs.
Cum aţi ajuns la discuţia asta?
Cred că poate face faţă.
Îi poţi da şansa să fie un tată cool.
Am avut o zi de rahat.
Nici nu ştiu cât îmi doresc să fiu un tată cool.
Pot s-o fac. O să-mi iasă. Să aud.
Bine.
Îi spuneam lui Gaby,
cum m-am culcat cu Connor, înainte să meargă la facultate.
Şi... te simţi bine?
Da.
Te-ai protejat?
Normal.
El s-a protejat?
Da, da.
Mulţumesc că mi-ai spus.
Mulţumesc şi eu, tată cool.
Nu mi-a ieşit.
Mă bucur că i-ai spus.
Serios? De ce?
Altfel, îi spuneam eu.
Salut, Jimmy.
Doamne, eşti peste tot.
Aş vrea eu.
Eşti bine?
Nu-i momentul, Liz.
Văd că eşti supărat.
Alo?
- Alo, mă auzi? - Nu te poţi abţine, aşa-i?
Musai să te bagi.
Atunci, să vorbim, Liz.
Ştii cum mereu mă critici ca părinte?
Da, ştii.
Ghici ce-am aflat?
Cineva a făcut sex cu Alice.
Nu-ţi pot spune cine, pentru că nu vreau să-i trădez încrederea,
dar te las să ghiceşti.
Connor.
Măi să fie.
"Măi să fie", atâta ai de spus?
Are sens.
Stau foarte mult împreună.
- Adică... - Mă doare capul, Liz.
În ultima vreme, de câte ori mă doare, e din cauza ta.
O dată a fost din cauza mea, când m-am lovit cu capul de dulap.
În rest, vina ta. Mulţumesc.
Mulţumesc că o primeşti pe fetiţa mea la tine atât de des.
Apreciez. A fost vulnerabilă, iar fiul tău a profitat de ea!
- Nu-i corect. Connor nu e... - Ştii ceva? N-am terminat.
A fost aiurea la lucru azi.
O pacientă mă evită.
Un pacient nu se deschide în faţa mea. Iar o pacientă s-a dat la mine.
Ştiu că nu eşti specialistă în sănătatea mintală, Liz,
dar nu e de bine.
În mod normal, rezolvam totul cu Paul.
Dar, datorită ţie, acum îmi vorbeşte doar despre cartofi!
M-ai iertat pentru asta!
Eşti neiertată.
Rămâi dincolo de gard, Liz.
Ştii ceva? De azi înainte, îţi interzic să intri în casa mea.
- Îmi interzici? - Îţi interzic!
Îţi e interzis şi eşti neiertată.
Merg în casă acum, lovind şi strigând.
Sunt extrem de supărat!
- Jimmy. - Sunt extrem de supărat, Liz.
Orice cauţi, nu găseşti aici.
Liz? Rostul lui Liz?
Rostul lui Liz, eşti aici?
Nu e aici! Du-te şi află-ţi rostul, fă-ţi prieteni noi!
Să-mi trag una, Liz! Vezi-ţi de treaba ta!
Super.
- Ce mai face mama ta? - E bine.
Se plimbă prin Europa cu bărbatul ei.
- Trebuie să-i învăţ şi lui numele? - Sunt căsătoriţi de şase ani.
Îi voi spune "amice".
Ţi-am adus o poză nouă cu Mason.
- E un băiat frumos. - Seamănă cu tatăl său.
Nu, seamănă cu tine.
- Asta aşteptam. - Frumos.
- Accept complimentul. - Da.
Nu ne-am văzut de mult timp.
Ce zici dacă îmi fac timp luna viitoare,
să vin să stau cu voi o vreme?
Da, ar fi...
ar fi minunat.
Dar, Mason pleacă în tabăra de lacrosse,
iar mama lui Dave stă la noi, până i se vindecă piciorul.
- Ce-a păţit la picior? - Nu ştie nimeni.
Mi-ar plăcea să vă văd mai des.
Bine, ne vom face timp.
Aproape ajunge maşina.
În rest, cum te simţi? Eşti bine?
Cum stai cu sănătatea?
Totul e super.
Ce bine. Mai vorbeşti cu acea profesoară de istorie a artelor?
- Nu. - Ce rău! De ce?
- Părea de treabă. - A vrut să vizionăm Burning Man.
Cum a îndrăznit?
Fac curat înainte să plec, bine?
- Nu, o să fac eu. - Eşti sigur?
- Da. Mulţumesc. - La revedere.
- La revedere.
Vrei să-l snopesc în bătaie pe Jimmy?
Nu, e în regulă.
Ce bine, că îl ador.
- Uite cine-a venit! Ce mai faci? - Bună, tată.
- Bună, mamă. - Bună. Bună.
Ce îmbrăţişare lungă.
Sunt fericită să te revăd.
Îţi gătesc pastele favorite diseară.
De fapt, mă gândeam să intru în jacuzzi,
iar apoi să luăm nişte taco cu băieţii şi să mergem la Theo.
Da, sigur. Distracţie plăcută.
- Cum îl cheamă pe noul câine? - El e Şoarecele-Rahat.
Cine-i micul Şoarece-Rahat? Tu eşti.
Da. Ce tare.
Mă bucur c-a venit. Are nevoie de o tunsoare.
Care-i treaba?
N-am mai văzut un adult pe plasă elastică.
Nici măcar la Cirque du Soleil?
În genunchi.
Încerc să elimin nişte nervi.
Bine. Pot ajuta cu ceva?
Da.
Ce-ai păţit în străinătate?
Poftim?
Nu te pot ajuta, dacă nu vorbeşti cu mine.
M-am săturat să văd că nu eşti deschis.
Să vorbim acum.
Parcă spuneai că nu mă presezi.
Degeaba, omule. Serios acum.
Am nevoie de o victorie pe ziua de azi.
Ce zici?
Du-te naibii. Atât zic.
- Să mă duc naibii? - M-ai auzit, James. Du-te naibii.
Ştii ce?
Dacă nu eram terapeutul tău, şi eu te trimiteam naibii!
Pot s-o fac. Pot să fac ambele.
Sar. Sar. Du-te naibii. Sar.
Bună, Liz.
Bună.
- Gaby. - Ce tare.
Cum merge treaba asta?
Cu lustruitul pietrelor?
Merg în drumeţii,
caut pietre, le aduc acasă, le spăl bine,
le aleg pe cele bune, le tai cu fierăstrăul,
apoi le lustruiesc timp de două luni,
după care le pun în baie în borcane de sticlă.
Pentru că sunt drăguţe când bate soarele pe ele.
Înţeleg. Pentru tine, e un fel de meditaţie.
Nu, nu-i un fel de meditaţie. Sunt doar pietre.
Ce doreşti?
L-am auzit pe Jimmy,
când striga la tine, mai devreme,
dar n-ai meritat.
Toţi cred că sunt doar o mamă. Nu-i adevărat.
Sunt foarte cool.
Fac poze doar pe rolă.
Oamenii îmi cer listele de redare.
Am tatuaje mici.
Ăsta-i favoritul meu. E un mocasin belgian.
Arată trăsnet, Liz.
Mulţumesc. Şi am prieteni.
Doar că prietena mea cea mai bună a divorţat şi s-a mutat în Australia.
Încercăm să păstrăm legătura,
dar nu ştiu cât e ceasul naibii acolo.
- Tu ştii? - Nu. Şi, cui îi pasă?
Nu-i nimic, îl am pe Derek.
Şi îl iubesc enorm. Dar urmează să se pensioneze,
iar eu îl pot iubi doar o oră şi 45 de minute pe zi.
N-am chef să mă urmărească dintr-o cameră în alta,
punând întrebări idioate despre cum funcţionează chestiile din casă.
Poate că m-am implicat prea mult cu Alice.
Poate aşa e. Dar nu înţeleg,
dacă am intervenit şi am avut grijă de o adolescentă,
de care n-a avut grijă nimeni, cum de tot eu sunt nemernică.
Sunt multe de procesat, da?
- Vrei să ne îmbătăm? - Absolut.
Să-ţi mărturisesc ceva. Am minţit.
N-am adus o minge de baschet atunci.
Mulţumesc. Şi eu am minţit.
Lustruitul pietrelor e ca o meditaţie.
- Ştiu, dragă. - Bun.
Ştiu ce-ai făcut.
Am păstrat toate formularele medicale.
Restul le-am semnat.
Aşadar, nu i-ai spus?
S-au complicat lucrurile.
Da?
- Nu sta jos. Am terminat. - Sigur.
Nu sunt vreun terapeut, dar am mai fost în situaţia asta...
- Cu mulţi dintre clienţii mei. - Serios?
Şi... pot să spun ceva?
- Spune. - Pot să...
- Stau... - Doamne, stai jos.
Da, mulţumesc.
Dacă îţi faci griji că nu îşi va asuma responsabilitatea,
e mai bine să afli acum.
Nu, nu-i vorba de asta.
Atunci, ce e?
- Poţi pleca. Mulţumesc. - Bine.
Cred că piesa asta merge aici. Scuze, scuze.
Îmi cer scuze, dle Laird.
Am fost responsabili, jur.
- Mă bucur să aud asta. - A fost bine.
Doar învăţam, iar apoi s-a întâmplat.
Acum intri în detalii.
E aşa frumoasă şi de treabă.
Şi foarte hotărâtă.
Îmi cer scuze.
N-ai greşit cu nimic, Connor.
Doar pentru că nu îmi convine mie,
nu înseamnă că e greşit.
- Trebuia să vă cer permisiunea. - Nu, nu face asta.
Niciodată.
Deci...
Nu-mi răspunde la apeluri, la mesaje, la nimic.
Puteţi să-i spuneţi că mă gândesc la ea tot timpul?
Nicio şansă.
- Vreţi să... - Da, absolut.
- Îl foloseşte ca pe un refugiu. - Liz.
Da?
Îmi cer scuze. Am întrecut măsura.
Nu-i nimic.
Cred c-am avut o zi proastă.
Da, şi eu.
Liz, ţi-am mulţumit vreodată pentru tot ce-ai făcut pentru Alice?
Şi pentru mine?
Nu.
Îţi mulţumesc.
Cu plăcere.
Foarte frumos, Jimmy. Hai bea ceva cu noi.
Haide.
Eu şi Derek nu credeam că Connor îşi va pierde virginitatea...
până la 30 de ani.
Da, Connor nu părea interesat.
Dar ştii ceva?
Pentru Sean ar trebui să-ţi faci griji.
Absolut.
- Au o atracţie în comun. Am observat. - Da.
Sean e un băiat de treabă, bine?
- Nu-i genul... - Da, dar nu el e problema.
Înţelege, Jimmy.
Ai o fată adolescentă.
- Şi noi am fost la fel. - Da.
Şi eram excitate ca dracu'.
Excitate ca dracu'.
Gândeşte-te puţin.
Un tânăr negru şi frumos, cu pielea cafenie,
care străluceşte în căsuţa piscinei? Unde ai acces rapid?
Acces rapid?
Dacă aveţi un pic de empatie,
încheiaţi conversaţia asta. Vă rog?
- Şi eu am avut un Sean. - Să-mi trag una!
Îl chema Allen.
Era asistentul juridic al tatălui meu.
Şi i-am făcut o labă puternică la prânzul în familie.
Peste sau prin pantaloni?
Ambele.
Am folosit unt pentru clătite.
A fost nemaipomenit.
Pe al meu Sean îl chema Billy Worth.
- Serios? - Lucra la fabrica de iaurt.
Mama mi-a găsit atât de multe bomboane colorate în pantaloni,
încât a crezut că mi-o trag cu un spiriduş.
Vă înşelaţi.
Amândouă. Şi vă spun şi de ce. Unu: Amândouă sunteţi perverse.
Doi: Iau paharul cu mine. O să-l aduc înapoi.
Trei: Nimeni nu vrea o labă puternică.
Patru: Anulez viitoarele prânzuri.
- Cinci: Sean nu-i frumos. - Ba da.
Şase: Mergeţi dracului.
Jimmy! Adolescentele şi-o trag!
Şi-o trag bine.
Dragă. Connor a făcut sex.
Derek, nu fi nepoliticos.
Bine. Ştii unde-s foarfecele?
Te-ai uitat în noptieră, unde le ţinem mereu?
Bună idee.
Fostul meu era dependent de pastile.
E mult mai rău.
Mi-ar prinde bine nişte energie masculină.
- Te uiţi la meci? - 3-2 pentru Dodgers.
- Stai jos. - Mulţumesc.
Ce-a fost mai devreme...
Te cred că e enervant când...
Nu, am făcut să fie despre mine.
Nu trebuia.
Ştii de ce îmi place să stau aici?
Când stăteam acasă la ai mei,
mă făceau să mă simt vinovat că nu avansez.
- Aici n-am păţit asta. - Până azi.
Am dat-o-n bară. Îmi cer scuze.
Noapte bună.
Meciul intră în prelungiri, dacă vrei să mai stai.
Sean, dormi?
Vai, frumos mai eşti.
Traducerea şi adaptarea: LionKing09 playSUBS Team & Subtitrări-noi Team
www.filelist.io www.subtitrari-noi.ro