La dracu'!
E ciudat cum stai mereu singur în întuneric.
Nu te pot condamna să trăieşti în măruntaiele iadului pentru o eternitate!
Te iubesc prea mult.
- Ce? - Gary Oldman? Dracula?
- Nu? - Nu.
Trebuie să merg să-i plătesc cauţiunea lui Sean, înainte de lucru.
Dar am o întâlnire cu consilierul tău, mai târziu.
Ce-mi va spune despre tine?
Te-ar putea întreba cum mă simt după ce ai fost bătut la meciul de fotbal.
Sau, poate că nu ştie.
El ţi-a ţinut o pungă cu gheaţă pe faţă.
Malik. Îl simpatizez.
A fost grijuliu.
Poate vrei să luăm cina diseară...
Sunt ocupată. E Taco Tuesday.
Da. Sărbătoarea mea preferată de mâncare, parţial rasistă.
Cu cine mănânci taco?
Am priceput.
Dacă vrei să luăm cina cândva, sunt pe-aici.
Voi fi aici...
în colţul meu.
Pa.
Te iubesc.
- Să ai o zi bună. - Sigur va fi minunată.
- Spune-o. - Nu toţi de-aici sunt idioţi.
Bravo, fată.
- Neaţa, Jimmy. - Salut.
Am făcut ce mi-ai spus. N-am presat-o cu nimic.
Doar am întrebat-o dacă vrea să ia cina cu mine, şi ghici ce?
Practic, mi-a spus să mă duc dracului.
Putem vorbi după ce îmi beau cafeaua?
Nu. Ştiu c-ai spus
că trebuie s-o las să facă primul pas, dar încep să-mi pierd răbdarea.
E de înţeles.
Ai încercat tactica asta timp de aproape 10 minute.
Bun sarcasm, Paul.
Nu poţi forţa lucrurile. Ai fost plecat timp de un an.
Ţi-am spus că voi fi aici când vei fi pregătit să te întorci.
Alice va lua cina cu tine când va fi pregătită.
Până atunci, doar aşteaptă.
Aşa e treaba cu persoanele pe care le iubeşti.
Tocmai mi-ai spus că mă iubeşti.
Nu, nu-i adevărat.
Aşa a părut.
Nu mă simt pregătit să o spun înapoi încă...
Ce-i cu sirenele? Unde eşti?
Paul, voi fi complet sincer cu tine.
M-ai ajutat foarte mult în ultima vreme,
aşa că m-am decis să-ţi aduc gogoşi.
Am venit la gogoşerie,
dar se pare că locul ăsta a fost jefuit.
E sticlă spartă şi sânge peste tot.
Sau ar putea fi gelatină. Probabil că e gelatină.
Oricum, se pare că nu vom mânca gogoşi azi, Paul...
dar ne vedem la lucru.
Bine. Pa.
La naiba.
Acum, mi-aş dori o gogoaşă.
Mulţumesc c-ai venit.
- Neaţa. - Du-te dracu'!
Cum de n-au venit ai tăi să plătească cauţiunea?
Nu i-am sunat.
Ştii ceva avocaţi? Tipul ăsta sigur o să depună plângere.
Da, ştiu unul.
E un nemernic sau ceva?
- Nu, e cel mai bun. - Super.
Dar m-am ascuns de el în ultimul an.
Doamne.
Priveşte.
- Ce fac? - Răspunde.
- Nu sunt pregătit. - Eşti.
- Cum arăt? - Super, dar e doar un apel telefonic.
- Doamne. - Răspunde odată.
Jimmy?
- Alo? - Salut, Brian!
A fost ceva normal.
SHRINKING - Sezonul 1 Episodul 2 - FORTĂREAŢA SINGURĂTĂŢII
Traducerea şi adaptarea: LionKing09 playSUBS Team & Subtitrări-noi Team
Paul nu trebuie să afle.
- Arăţi ca naiba, Jimmy. - Ştiu.
Sean e bine?
Sean e bine, dar soţul pacientei mele a luat bătaie.
Ce?
- Tu ce-ai păţit? - Am căzut.
- Cum? - Cum?
Mi-am luat nişte adidaşi noi...
dar nu au deloc aderenţă.
Trebuia să-mi iau alţii cu aderenţă.
Adidaşii ăştia fără aderenţă îţi pot face mari probleme.
- Şi, ai căzut în ochi? - Da.
Te apropii cam tare de mine.
Din cauza adidaşilor tăi fără aderenţă?
Da. Exact aşa.
Aşa cumva...
- Ca în desene, Paul. - E o nebunie.
Şi s-a lovit direct de o măsuţă.
Tu ai mese mici, Paul?
- Da. - Ce tare.
Ai un televizor la care să te uiţi cu prietenii la meciuri de tenis?
Un televizor vechi, din acela pătrat şi mare?
Cum era marca Zenith?
Nu primesc oameni în casa mea. Nu că aş fi antisocial.
Aş putea argumenta că nu asta înseamnă a fi antisocial.
Ştiu că vreţi să vă bateţi joc de mine, pentru că sunt o persoană oarecum privată,
dar asta doar îmi întăreşte hotărârea.
"Oarecum privată"?
Te cunosc de ani de zile, dar n-am fost niciodată la tine acasă.
Nu ştiu nimic. N-am cunoscut-o pe fiica ta.
- Da, ce fel de persoană e? - Locuieşte în Connecticut.
Parcă ar fi în camera cu noi.
Sunt în favoarea graniţelor.
Sunt mereu aici pentru pacienţii mei,
dar nu şi pentru colegi mei disperaţi.
- La naiba. - Nu!
- Se referă la tine. - La tine.
- Nu. - La tine.
- Îmi cer scuze pentru ea. - Ba da.
Familia mea e doar pentru mine.
Casa mea e Fortăreaţa Singurătăţii.
"Fortăreaţa Singurătăţii" ar trebui să fie numele bibliografiei tale.
Nu-ţi voi spune vreodată numele bibliografiei mele.
- E foarte piperat azi. - E supărat, deoarece
nu am pronunţat corect.
Oricine s-ar supăra.
Aceasta e bibliografia mea.
Eu şi sora mea ne-am comportat ca şi adolescentele.
Am băut prea mult, am stat până seara târziu.
Doamne, aseară am sunat să-i facem o farsă fostului director de la liceu.
- Dar murise, aşa că n-a fost amuzant. - Cum a murit?
A fost ucis de către consilierul liceului.
Ce surprinzător.
Ce îmi ascunzi?
Poţi muta camera? Nu-ţi văd toată faţa.
Da.
Cum e acum? Mai bine?
Parcă se mişcă scaunul tău, dar camera nu.
E ciudat. Scaunul meu e nemişcat.
O fi ceva iluzie optică ciudată, sau vreun filtru.
- Grace, timpul s-a scurs. - Poftim?
Dar voiam să-ţi spun că te descurci de minune, da?
Vorbim săptămâna viitoare. Pa.
Locul e mai plin ca niciodată, ştii?
Mă gândeam să mă strecor printre,
dar ghici cine lasă tot jos şi mă întreabă cum e ziua mea?
Pun pariu că ştiu, Dan.
- Barmanul. - Da!
Nenorocitul de barman.
- Din nou. - Din nou.
Ce-ar fi să-mi faci cafeaua naibii?
Absolut.
Sau, ai putea să-i răspunzi.
- Să-i spui câteva cuvinte? - Două, "du-te" şi "dracului".
De ce să vorbesc cu tipul ăla?
Nu ştiu, poate s-ar bucura.
S-ar bucura să audă despre ziua mea nenorocită?
Eu ştiu că m-aş bucura, Dan.
Vrei să ştii ce cred eu?
Cred că starea asta de "urăsc pe toată lumea"
te-a făcut să ai o viaţă izolată.
Nu te-ai săturat să fii aşa de singur?
Să-ţi spun ceva, eu sunt foarte singur, Dan.
Sunt foarte singur.
E nasol.
Da.
Aşa e.
Vrei să bem o cafea, Dan? Eu asta aş vrea.
- Bună. Cu ce vă pot servi? - Stan.
Numele lui e Dan. Rimează.
E amuzant, aşa-i?
Te omor naibii.
Două americano, te rog.
Imediat. Cum vă merge ziua?
Ziua mea a început lent, dar merge bine acum.
Dan?
Ziua mea era bună, până acum.
Mie-mi spui.
Am rămas fără lapte de ovăz. Toţi o iau razna pe-aici.
- Să-l ia dracu' de lapte de ovăz. - Da!
Mulţumesc.
Vă aduc cafelele.
- Nu mi-a plăcut deloc. - Nu te cred.
La naiba, trebuie să plec.
Sesiunea s-a terminat. Distracţie plăcută.
Aşteaptă. Spuneai că plăteşti.
Bună. Scuze c-am întârziat.
Eram cu un pacient, dar acum sunt aici.
Am început fără tine.
Nu ştiam dacă Liz vine permanent...
- Nu, doar de două ori. - De trei ori.
De trei ori? În regulă?
Ar trebui să plec. Să plec?
Nu, e în regulă. E bine să fim mai mulţi.
- Mă bucur să fiu aici. - Se vede bine.
Da, ieri s-au întâmplat multe.
De acord.
Mulţumesc că mi-ai ţinut capul, apropo.
Tocmai îi spuneam lui Liz că Alice a ieşit din echipa de dezbateri.
A simţit că nu îi ajunge timpul,
datorită fotbalului şi celorlalte. Bine, vorbeşte tu.
Eu? Sigur.
Sunt de acord cu Liz.
Se concentrează foarte mult pe echipa de fotbal.
Profesorul ei de engleză, dl Alto, mi-a spus că nu mai e foarte socială.
Domnul Alto pare a fi un pârâcios.
Nici eu nu-l agreez.
E soţul meu.
- Doamne. - E minunat.
- Felicitări! - Voiam să spun că e distrasă...
- Probabil, de cât de frumos e. - Asta trebuie să fie.
A început Alice să se uite la facultăţi?
Nu, am întrebat-o dacă vrea să meargă la o facultate de stat mare sau...
- Scuze. Vorbeşte tu. - Bine.
Eu şi mama ei am dus-o pe Coasta de Est anul trecut,
iar ei i-au plăcut câteva facultăţi de arte liberale.
Williams, Amherst, Vassar.
Jimmy, văd că te descurci.
- Te las pe tine. - Bine.
- Mă bucur că eşti aici. - Mulţumesc.
Mă bucur că pleci.
Ştii cumva dacă Alice plănuieşte să ia cursuri extracuriculare anul viitor?
- Liz! - M-am întors.
- Mulţumesc. - Da?
Cursuri extracuriculare?
Adoră ştiinţa, aşa că mă gândeam la fizică cu dna Amend.
- Da, exact. Super. - Da.
- Am putea sta la taclale... - La taclale.
şi să vedem cum să comunicăm cu antrenorii.
- Da. - După ce termină cu fotbalul...
- Are timp de echipa de dezbateri. - Echipa de dezbateri.
- Când se termină sezonul. - Exact.
- O putem lua de la capăt. - O luăm de la capăt.
Da, da.
A fost foarte umilitor. Adică, înţeleg.
Liz s-a descurcat de minune cu Alice.
Dar să nu uităm, Alice e fata mea.
Pentru oricine ne ajută să ne creştem copiii cu iubire şi respect,
trebuie să fim recunoscători.
E adevărat, dar cineva ar trebui să-i spună acestei femei albe
s-o lase mai moale, nu?
Să indic faptul că şi eu sunt alb.
Eşti foarte alb.
La fel şi tu, Paul.
Nu-i adevărat. Sunt o vulpe argintie.
- E adevărat. - Mulţumesc.
M-am întâlnit cu Liz şi Tia, înainte ca fiul ei să meargă la facultate.
- Chiar e genul de mamă urs. - Aşa-i?
Serios. Trebuie să-i spui că nu ea e mama urs.
Tu eşti mama urs.
- Eu sunt mama urs. - Fii mai convingător.
- Tu eşti mama urs! - Eu sunt mama urs!
- Tu eşti mama urs. - Tu eşti mama urs.
- Eu sunt mama urs. - Tu eşti mama urs.
Eu sunt mama naibii!
Da. Acum, pe ea!
Mulţumesc! Eu sunt mama urs!
- Cu plăcere! Pe ea! - Tu eşti mama!
- Chiar crezi că i-o va spune în faţă? - Nu.
Clientul meu are maxilarul fracturat şi suferă de stres emoţional sever.
Să nu pierdem timpul aiurea. Dacă nu renunţaţi la acuzaţii...
De ce naiba aş face asta?
Pentru că am 30 de martori,
care te-au văzut mergând către un terapeut respectat,
pe care l-ai atacat cu cruzime, într-un asalt neprovocat.
Clientul meu a intervenit ca terapeutul lui să nu fie ucis.
El nu a comis nicio infracţiune.
Şi dacă vreţi să discutăm despre stricăciuni,
terapeutul e dispus să mărturisească
că datorită atacului violent,
acum suferă de dureri de cap.
Mă doare capul şi nu mă pot concentra,
iar acum... aproape fac pe mine.
Doamne!
Stai... a început întâlnirea?
Da, amice. A început.
E în regulă. Te descurci bine.
Ce tragedie.
Nu vă opriţi, nu vă opriţi...
Da! A fost nemaipomenit!
Ador să ameninţ huliganii.
- Tipul e un huligan, nu? - Da.
I-am distrus.
Ce v-am spus eu? Totul iese cum vreau.
Spune des asta.
E mantra mea. Totul iese cum vreau.
Ai câştigat detaşat, omule. Cât de des faci asta?
Niciodată. Sunt avocat funciar.
A fost cea mai tare senzaţie din viaţa mea.
Sunt Atticus Finch. Sunt Julianna Margulies. Sunt Elle Woods!
Să facem ceva.
Mergem la club? E 14:00.
- Mergem să luăm îngheţată? - Absolut!
Băieţi, nu pot.
- Nu poţi refuza îngheţata. - Trebuie să mă întorc la lucru.
- Dar, Brian, ai fost incredibil. - Mulţumesc.
Aşteaptă puţin. Jucăm pickleball diseară.
Să vii şi tu. La 20:00. În acelaşi loc. Să fii acolo.
- Nu pot. - Haide, va fi ca în vremurile bune.
Ştiu.
Nu sunteţi cei mai buni prieteni?
Ce-aţi păţit?
Nu ştiu.
Ce dracu' e pickleball?
Sportul cu cea mai rapidă creştere din America. Rămâi în urmă.
Pentru albi, poate.
Vrei să ieşi cu mine diseară? Nu spune nu din prima.
De ce? Ce e diseară?
"La băute sub pod."
Toată lumea va fi acolo.
Mark are lichior White Claws, iar dacă ne prefacem că îl vrem,
ne păstrează o doză cu cireşe negre.
Şi putem bea şi mai mult. Gen, vreau să vomit.
Da. Nu.
Jur că va fi distractiv. Vom dansa, ne vom mişca,
iar apoi ne putem face poze neclare,
iar eu să scriu postez: "Poze cu calitate redusă, cu prieteni de calitate înaltă."
Nu sună bine?
Te-am convins? Te rog.
- Pa. - Va fi... pa, ne vedem acolo.
Summer e atât de idioată.
Vrea să merg la chestia asta numită La băute sub Pod.
Ce-i aia?
O petrecere unde se bea sub un pod.
Ei bine, i-au pus un nume bun.
Se poartă foarte imatur.
Sunt imaturi. Sunt adolescenţi.
N-au trecut prin ce-ai trecut tu.
Sunt norocoşi.
Deocamdată.
Nimeni nu trece prin viaţă nevătămat.
Nici tu, nici eu, dl Mâini Tremurânde.
Ai de făcut o alegere.
Vei lăsa durerea se te înece,
sau o o vei înfrunta şi vei câştiga?
Îmi e dor de ea şi nimeni nu înţelege.
Ştiu pe cineva care o face.
E înalt şi mă sună prea des.
Bună aruncare.
Vrea să ieşim la cină acum.
Ce idiot.
Nu pot, dintr-o dată, să pretind că totul e bine între noi.
Ai auzit de "prefă-te, până îţi iese"?
Joacă rolul de fiică o oră, să zicem.
O oră?
M-am decis că terapia e nasoală.
Asta nu-i terapie.
Sunt doar conversaţii despre care tatăl tău nu trebuie să ştie.
De ce nu?
Pentru că va crede că e ceva important.
Şi va dori să mă îmbrăţişeze, sau ceva.
Da, exact.
Aşadar, ce părere ai?
O singură cină.
Puteţi lua nişte sandvişuri, de la localul cu pui din Nashville.
După acea, poţi merge lângă pod,
să judeci nişte adolescenţi tâmpiţi.
Summer vrea să mergem, doar pentru că am fi vedete.
De ce?
Omule, meciul de fotbal.
Pacientul psihopat a lui tata a început cearta aia nebună,
iar acum toţi vor să vorbească despre asta.
Din nou?
Te-ai uitat la ceas,
iar acum trebuie să-ţi ţii respiraţia, până se schimbă minutul.
Bine.
Ştiu că simţi constrângerea asta...
S-a schimbat minutul.
Ştiu că tu crezi că asta te va ajuta
să scapi de lucrurile rele, dar asta se numeşte gândire magică.
- Îmi place magia. - Şi mie.
Uite, lumea este... un loc imprevizibil.
Dar, îţi promit, în biroul meu eşti în siguranţă.
- Îţi baţi joc de mine? - Bună.
Mi-ai cerut să-l scap pe prietenul tău de închisoare.
În mod miraculos, am făcut-o.
Scuze de întrerupere, dar e vorba de altceva.
Iar apoi pleci pur şi simplu?
Cum dracu' îndrăzneşti?
N-am vrut să fiu vulgar.
Dar sunt foarte afectat. Eu plătesc sesiunea asta.
Nu ţie. Nu îţi plătesc ţie. Doar ei. Îmi vei da datele.
Trebuie să vii să joci pickleball.
Brian.
Ţi-am spus că în seara asta nu pot.
Refuzi să stai cu cel mai bun prieten al tău,
ca să poţi sta în întuneric şi să bei whisky în cana cu Moş Crăciun.
E foarte trist, omule.
Cred că eşti foarte necioplit, merit ceva mai bun. Şi tu.
Din nou, îmi cer scuze. O zi bună.
Respiră, Wally.
- Sau vei muri. - Toţi vom muri.
- Ce faci? - Îmi curăţ pietrele.
Am găsit un restaurant frumos,
unde te poţi juca minigolf în timp ce mănânci aperitiv.
- Vrei să mergem diseară? - Nu vreau să mergem vreodată.
Oricum, e Taco Tuesday, vine la noi Alice.
Da. Fata care nu e a noastră. Eu sunt invitat?
Da, dar să nu vii.
- Distracţie plăcută cu pietrele. - Mulţumesc.
Pardon! Liz?
Bună.
- Gaby, nu? - Da.
Nu te-am văzut de când Tia...
- Ce mai faci? - Bine.
Eram prin zonă, am adus o minge nouă de baschet...
pentru Jimmy şi Alice.
Vreau să se joace din nou cu ea.
- Mişto. - Foarte mişto.
- Mă bucur să te văd. - Şi eu.
Apropo, Jimmy mi-a spus cât de bună eşti cu Alice.
Mă bucur să ajut. E o fata bună.
E cea mai bună.
- Ai ştiut că sunt naşa ei? - N-am ştiut.
Da, e super. Îmi place.
Aşadar, Jimmy se străduieşte.
Vrea să înceapă să îi arate cât i pasă.
Da, da.
- Ceea ce e super, nu? - Da.
- Asta ne dorim toţi, nu? - Da, absolut.
Da. Atunci...
ar fi bine ca noi toţi să ne retragem, să-i lăsăm singuri.
Ştii tu, cu cât eşti mai mult tu acolo, cu atât nu poate Jimmy să fie.
Unde-i noua lor minge de baschet?
E... în curtea lor.
Arată-mi-o.
Chiar ai probleme de încredere.
Arată-mi mingea.
Nu mă aplauda.
Nu-mi place.. încetează.
Sunt mai matură de-atât. Liz.
Mă scoţi din sărite. Opreşte-te!
Nu vreau să mă cert cu tine, bine?
Ai fost minunată,
şi sunt sigură că Alice abia aşteaptă drăcia de Taco Tuesday, bine?
Şi poate acum vorbeşte profesia mea,
dar cred că dacă au plecat băieţii tăi, încerci să umpli golul lăsat de ei.
Dar, ştii, poate ar trebui să îl umpli cu alte activităţi.
Bine.
Încerc doar să-mi curăţ pietrele.
- Tu cine naiba eşti? - Încerc să fiu o prietenă bună.
Credeam că eşti naşa. Tu unde-ai fost?
Am avut problemele mele.
Scuze. Cred că ţi-a fost greu, cum noi nu avem probleme.
Şi nu mă implic prea mult.
Aşadar, n-ai treabă dacă Alice se îndepărtează?
Ştiu ce crezi despre mine.
Ştii ceva...
te-am auzit în curtea lor mai demult, vorbind cu Tia despre mine,
iar tu ai spus: "Se crede o mamă model"
- Dar eşti o mamă. - N-ai spus-o ca un compliment.
- Ştii c-ai dat-o în bară, nu? - Da.
De ce ai ales să mă minţi?
Adevărul era prea groaznic.
Nu accept aşa ceva în firma mea.
Ştii cine e cea mai importantă persoană din viaţa ta?
- Tu. - Nu, idiotule.
- Fiica ta. - Da, asta voiam să spun.
- Eu sunt a doua persoană. - Sigur.
Nu-ţi lăsa viaţa personală să se amestece cu cea profesională.
Alice a parcurs un drum greu, şi va dispărea dacă nu eşti atent.
Vorbesc din propria experienţă.
- Înţeleg. - Nu-i pune în pericol bunăstarea. Ştii?
- Nu da din cap. Vreau să promiţi. - Bine.
Ce naiba, omule.
Spune cuvântul.
- Promit. - Promit.
- E sticla ta? - Nu.
Mulţumesc, Paul.
Te apreciez mult. În regulă.
Haide, haide. Din nou?
Acum dansezi?
Te simţi mândru?
Graham, ne scuzi puţin?
- Bine. - Mulţumesc.
Ce faceţi?
Nu poţi rămâne aici, Sean.
- Serios? - Te-am avertizat.
Încă o dată şi pleci.
- Nu-i face bine lui Graham. - Dar n-a fost o altercaţie în bar.
Ai petrecut noaptea la închisoare.
Ai nevoie de bani, fiule?
- Nu, n-am nevoie de nimic. - Îţi pot da nişte bani.
Nu-mi trebuie nimic.
- Frumoaso, ce faci? - Bună, Liz. Voi vorbi în engleză.
Ce bine, pentru că n-am fost atentă la franceză în liceu.
- Intră. - Mă gândeam ca în seara asta...
să iau cina cu tata, dacă nu te deranjează?
Foarte bine.
- Te susţin să faci asta. - Sper că nu te-ai deranjat prea mult.
Nu. Stai cu tatăl tău. Salută-l din partea mea.
Mulţumesc că mă susţii.
La naiba.
La dracu'!
Nemernicul de mine!
- Bună. - Salut.
- Unde mergi? - Tu unde crezi?
Merg la club.
Să mă fac praf.
De fapt, merg să joc pickleball cu Brian.
- Ai sandvişuri de pui acolo? - Da, aşa ceva.
Le-ai luat pentru noi? Vrei să luăm cina împreună?
Dacă vrei,
pot să anulez meciul de pickleball cât ai clipi.
Nu, ţi-am spus deja că am planuri. Sunt pentru mine şi Liz.
Da, sigur că da.
Nicio problemă. Mă bucurasem puţin.
"Da, sandvişuri de pui cu Alice!"
- Să ai distracţie plăcută. - Mulţumesc. Eşti sigură?
Doamne, da. Ne vedem.
Pa.
Da!
Ai mai invitat doi tipi.
- În caz că nu vin, nu? - Totul iese cum vreau eu.
- Urăsc când spui asta. - Ştiu.
Să începem. Joci cu mine.
Haide.
Intră.
Nu-mi vine să cred c-a inventat un joc nasol doar să scape de mine.
Adică, ce naiba e pickleball?
E jocul cu cea mai mare creştere din America. Atâta tot.
În fine. Nu-mi vine să cred că m-a respins.
I-ai spus că vrei să iei cina cu el?
Cred c-a fost destul de evident. Eram acolo şi aveam cina cu mine.
Din nou, din trei manevre.
Da!
Cine sunt ăştia?
Nu te mai holba şi fii atentă la meci.
- Ai fost căsătorit vreodată? - Taci.
- Ce? Voiam doar... bine. - Nu.
Loveşte. Frumos!
Ia de-aici, târfă!
Frumos.
Eu! Bri, eu!
E a mea, din nou!
Da! Da!
La naiba! Eşti bine?
Da, sunt bine.
Vrei să vorbim la modul serios?
În seara asta nu. Serveşte.
Bine.
Dacă nu vrei să fii serios, ce facem aici?
La dracu'!
M-ai evitat timp de un an. Vreau să ştiu de ce.
Nu ştiu, Brian.
Ba da, ştii. Spune-mi.
Nu contează.
- Putem să ne oprim? - Spune-mi de ce.
Te înecai!
Eu am încercat să te ajut, iar tu m-ai respins.
Eram prietenul tău cel mai bun.
- Sunt o rază de lumină! - Da.
- Sunt ca antidepresivul Zoloft. - Da, ştiu!
Şi nu voiai să mă laşi să fiu nenorocit, Brian.
A fost nevoie să ajung în cea mai rea stare a mea, iar tu n-ai vrut să mă laşi.
N-ai înţeles.
Nu vreau să te simţi prost, dar nu-i bine să fii în preajma cuiva
care spune "totul iese cum vreau", după ce îţi moare soţia.
Înţelegi?
Soţia mea a murit, Brian.
N-am spus că totul iese cum vrei tu.
Doamne!
Asta-i chestia mea.
Îmi pare rău.
Scuze.
Trebuie să plec.
Nicio problemă.
- Te iubesc. - Şi eu te iubesc.
- Ne vedem peste un an. - Du-te dracului.
Ce naiba?
Bună, Alice. Nu te speria.
El e Sean. Nu are unde dormi.
- Sean, ea e fiica mea, Alice. - Salut, Alice.
Traducerea şi adaptarea: LionKing09 playSUBS Team & Subtitrări-noi Team
www.filelist.io www.subtitrari-noi.ro