Hei, sexy. Går det bra om jeg dusjer?
Da blir det dugg på speilet.
Hva om jeg tørker en flekk på dusjdøren så du kan ta en titt?
Tørk to flekker. Én til moro-sonen og én til ansiktet ditt.
Ja, avtale.
Det er en flott eiendom, men jeg tok opp for stort lån.
Jeg kan måtte selge med tap. Det trykker på fiasko-knappene mine.
Går det bra?
Ja. Jeg tok medisinen, men den funker ikke alltid så godt lenger.
Hvis det plager deg, kan jeg legge hånden i fanget og dekke den til med teppet.
Men da ser det ut som jeg tilfredsstiller meg selv til dine økonomiske problemer.
Beklager hvis det er distraherende.
Takk.
NEVROLOGISPESIALISTER
Hva er du her for?
- Parkinsons. Du? - Bare en hårklipp.
- Jeg fortjente mer latter enn det. - Unnskyld. Jeg har det tungt i dag.
Du ser bra ut. Stemmen er sterk. Du høres vis ut.
- Ja, jeg er ganske vis. - Hvordan er balansen din?
Ikke så verst. De dumme øvelsene hjelper.
Jeg faller tre ganger om dagen. Vurderer å bli stuntmann.
- Paul. - Gerry.
Bare mild skjelving. Jeg kunne drept for slik skjelving.
Vel, jeg blir veldig stiv.
Og venstre side gjør vondt hele tiden.
Jeg fortalte dama mi at sex hjelper, men som lege vet hun at det er tøv.
Det er tungt.
Jeg føler meg dum som klager til deg.
Vær så snill. Vi er alle på det samme ræva toget til Drittby.
- Hvordan er hjernen? Hallusinerer du? - Nei, takk og pris.
Det er det verste. Ille nok at kroppen svikter, men så ser du syner. Skummelt.
Visste ikke at det skjer med Parkinsons. En gang så jeg Halle Berry i badekaret.
En annen gang var det mamma.
Så bra og dårlig? Med mindre moren din er heit.
Pappa sier hun er en villkatt i senga.
Nok sutring. Jeg er her fortsatt, så føkk Parkinsons.
- Ja. Ok. - Du må si det for å mene det.
Gerry, jeg kommer snart. Paul, er du klar?
Føkk Parkinsons.
Hva faen? Jeg var her først.
Jeg må innse det, Jimmy. Jeg får en tung slutt på livet.
Jeg kan enten være en selvmedlidende drittsekk,
eller jeg kan suge benmargen ut av det som er igjen av dette utrolige livet.
- Slutt på å leve i Hvorfor Meg-Land. - Jeg liker Hvorfor Meg-Land.
Jeg tilbrakte nylig et par år der. Det er fint.
Uansett, det er min nye filosofi. Føkk Parkinsons.
Fengende. Føkk Parkinsons.
- Føkk Parkinsons. - Rett i trynet.
Ikke føkk sykdommen min i trynet, Jimmy.
Vi får se.
Jeg trenger en tjeneste.
Pass på meg hvis du ser at jeg synker.
Trekk meg opp.
- Jeg vet det er mye å be om. - Paul.
Jeg har lent meg så mye på deg.
Jeg er glad jeg får betale deg tilbake litt.
Men hvorfor må jeg sitte på mens du kjører en sportsbil som en galning?
Kommer du? At jeg ikke får kjøre på gaten, betyr ikke at jeg ikke greier det.
Paul. Paul.
- Har du det gøy? - Ja.
Bra.
Paul, sett ned farten. Jeg blir trigget.
Kona mi døde i en bil, Paul.
Kom igjen. Slapp av.
Vi er tomme for fløtepulver fordi jeg ikke følte for å kjøpe det.
Og i går natt, mens du sov... Hvordan skal jeg si dette?
Du skrek som en liten bitch.
Hva er greia?
- Du vet... - Nei, seriøst. Hva er det?
Ok.
Da jeg var ti år, kastet jeg en kongle på en kråke i hagen.
Han ble åpenbart forbanna.
Han stupte ned mot meg hver gang jeg gikk til bussholdeplassen.
- Alltid. Visste du at kråker bærer nag? - Nei. Tidenes beste historie.
Så jeg har et tilbakevendende mareritt om at han finner meg og skamferer meg.
Tror du han vil rive ut øynene dine?
Han tar bare ett øye, så du ser ham smile mens han spiser det.
- Jeg er glad jeg delte dette med deg. - Unnskyld. Jeg elsker deg.
Jeg elsker deg.
- Hva? - Hørte du ikke hvordan du sa det?
- Helt vanlig. - Du hørtes ut som Morpheus. Prøv igjen.
Jeg elsker deg. Wow!
- Bare vær avslappet: "Elsker deg." - Elsker deg.
Gi meg et kyss.
Rasistiske Pam. Jeg må gjøre noe så hun vet jeg hater henne.
Tro meg. Alle du hater, er klar over at du hater dem.
Du må gjøre noe, så hun vet at du også hater henne.
Hva da? Hvor mange pikker kan jeg be henne om å suge? Det blir overflødig.
Vi nærmer oss. Finn på noe.
God morgen.
Jeg har aldri sett noe mer sexy. Skal vi ta en rask runde?
- Greit. - Ok.
Kom!
Ferdig. Se på meg. Jeg bygger ting. Så maskulint. Blir du tent?
Hvis du hadde gjort det riktig.
Ingenting er mer maskulint enn selvsikkert å gjøre noe feil.
Med mindre jeg sto ved en grill og stekte pølser både for mye og for lite.
Takk skal du ha.
- Pappa. - Ja?
Jeg la ekstra paprika i posen til Graham.
Vi ses på søndagsmiddagen.
- Hvor skal du? - Han har en bootycall.
- Det er... - Han vet hva en bootycall er.
- Jeg er i 40-årene. - Det er hun også.
- Eldre bær har søtere jus. - Det hender jeg savner at vi ikke pratet.
Slutt.
- Enorm nyhet! - Fant du min siste rene bokser?
Hva? Nei. Wesleyans fotballtrener kommer på neste kamp for å se meg spille.
- Wow! Det er også spennende. - Ja.
Hei! Bingo. De gode nyhetene fortsetter å komme.
Æsj. Går du uten undertøy nå?
- Nei. - Æsj igjen.
Jeg går videre. Jeg skal spille fotball i Connecticut!
Det er rart. Alle rundt meg er fulle av glede,
mens jeg blir nedfor av den minste ting.
Vennen min Paul fikk meg til å tenke. Vi har alle fri vilje.
Og kanskje lykke ikke er en umulig ting. Du må bare velge den.
Hvorfor sier du det til meg?
Min feil. Du er den lykkeligste personen jeg kjenner.
Du trenger ikke å prøve å inspirere meg hver gang vi prater.
- Hvorfor kan vi ikke bare nyte kaffen? - Fordi kaffen din er hatkriminalitet.
Sant. Hvorfor tror du coyoten er så trist?
Fordi du sier coyote slik? Det er ikke britisk...
- Hva kaller du den? - Coyote.
Coyote.
- Niks. - Ok.
Jeg må spørre.
Er du lykkelig med å dele ut wifi-passord og varme opp melk dagen lang?
Jeg har full kreativ kontroll over hvordan muffinsene skal ligge.
- Ok. Var du ikke grafisk designer? - Jo. Vet du logoen på bondens marked?
- Ja. - Det var meg.
Det er faen ikke mulig! Jeg ser den hver gang jeg drar på bondens marked.
Det er sånn det funker.
Du blir nødt til å starte livet på nytt.
Jeg vet det.
Jeg føler meg bare endelig ok der jeg er. Jeg vil ikke risikere å ødelegge det.
Ja, jeg skjønner det. Det går flott med Alice og meg nå.
Hun skal på college snart.
Jeg vil bare at hun skal bo hos meg til jeg dør fredfullt.
Så kan hun dra og gjøre feilene en ung kvinne i 70-årene gjør.
Det høres sunt ut.
- Hvordan takler du det? - Som jeg sier: Lat som til du lykkes.
Jeg skal være støttende.
Hjelpe henne med å komme inn på Wesleyan. Late som om jeg ikke dør inni meg.
Mål!
Bare øver. Jeg vet at du scorer i dag.
- Legger du seriøst så mye press på meg? - Hva? Nei. Du trenger ikke å score.
Da er jeg fortapt.
Jeg håper at det du ønsker at skal skje, skjer uten at du føler at det må skje.
Vet ikke hva jeg skal gjøre med min nye frisyre.
- Pannebånd? Halvparten opp? Eller... - Hør her. Jeg elsker det.
Moren din hadde den frisyren da vi møttes.
- Er det sant? - Nei. Vet ikke hvorfor jeg sa det.
Du gjorde meg nervøs av mål eller ikke mål-saken.
Jeg har et lite ønske. Kan vi bruke ansiktsmaling til kampen?
Hun sa nei, Derek.
Kom igjen!
- Men brystkassen går bra? - Ingen maling noe sted.
Er vi kvekere? Når ble jeg del av ingen moro-klubben?
- Hvorfor hadde han malt seg alt? - Så malingen får satt seg.
Hei, jeg drar.
- Ok. - Jeg kommer.
Hør her. Jeg har visualisert det.
Wesleyans trener elsker deg.
Du får gå på drømmecolleget ditt i New England.
Jeg ser rå ut i høyhalset genser.
Jeg stiller opp på alle de store kampene. Sesongåpningen, nabohelgen.
- Foreldrehelgen. - Vi får se. Går det bra?
Jeg fikk ikke sove og får hetta.
Hvis du blir nervøs der ute, skal du se på alle oss på tribunen
- og låne vår positive energi. - Ja.
- Vi sender den til deg. - Ok.
Vi skal liksom...
- Hva er galt med deg? - Som om du spyr på henne.
Ja, jeg hørte det. Alice, vi er veldig stolte av deg.
- Jeg har ikke spilt. - Har ikke noe å si.
- Morn. Var det jeg som ga deg det smilet? - Det var det.
Vi burde slutte med dette.
Med dette mener du at vi snakker før vi har sex, ikke sant?
Da jeg møtte deg, var jeg nyskilt, og jeg trengte noe sexy og moro.
Så kom det en heit yngre mann som kalte meg dr. Sykes i senga.
Jeg lærer ikke fornavnet ditt nå.
Jeg må slutte å gjemme meg for fremtiden.
Ok, det suger.
- Skal du late som om dette var seriøst? - Nei, men...
...jeg vil savne det.
Jeg sa ikke at det må ta slutt umiddelbart.
Så vi skal ha et stort sluttnummer?
Gospelkor med fyrverkeri?
- Men jeg må være på jobb om 15. - Enkle ti er greit. Kom hit, dr. Sykes.
Kødder du? Slo hun opp med deg?
Ja.
- Du virker overrasket. - Bare fordi hun ikke har ringt meg.
Hun sa at å være sammen med meg forhindret henne fra å gå videre.
Jeg skjønner det, men det er irriterende.
Kanskje fordi du innerst inne innser at du også burde gå videre.
Jeg vet du vil ha mer.
Et ekte forhold, ditt eget sted,
en seilbåt i Connecticut.
Ok, den siste var min.
Poenget er at hvis du ikke vokser, så lever du ikke.
Nei, jeg levde i morges.
To ganger.
Jeg skal notere meg det.
Pasienten fortsetter å skryte selv om han ble dumpet.
- Jeg savner notisboka. - Jeg også.
Jeg skjelver for mye til å skrive.
- Har jeg lært deg om feltet? - Er dette mer sprø, åndelig dritt?
Livet er en samtale med universet.
Og vi er i gang.
Feltet er en intelligent energi som vet hvem det er meningen at du skal være.
Og det vil fortsette å vise deg hva det er du trenger å jobbe mest med.
Om og om igjen til du begynner å gjøre det.
Fy søren. Det høres faktisk ut som om det hadde vært hjelpsomt
om det eksisterte.
Hvorfor smiler du?
Jeg tenker på hvor mye jeg vil nyte det når du finner ut at feltet eksisterer.
Og når det skjer, trenger du ikke engang å si at jeg hadde rett.
Du kan bare, jeg vet ikke, gi meg noen bønnehender
som om jeg er en gud.
Hva om jeg gir deg et sexy blunk?
- Kaller du det sexy? - Få se hva du er i stand til.
- Jeg hadde tatt det. - Du takler det ikke.
Det er tøft å pusse opp gjestebadet.
Jeg setter pris på at mannen min ga meg frie tøyler med budsjettet.
Men hver gang jeg prøver å fortelle ham hva jeg ønsker å gjøre kreativt,
- vil han ikke høre det. - Modige kvinner blir kneblet, Kathy.
Du, Rosa Parks, Pussy Riot...
Jeg skulle ikke sagt det, men problemet virket ubetydelig. Greide ikke å fokusere.
Jeg mister også konsentrasjonen. Jeg har en pasient, Gregory.
Han kalles Spider. Flott kallenavn, masse tatoveringer.
Han har alltid på seg kule støvler. Den fyren er så jævlig kjedelig...
KUN ANSATTE
- Hei, er jeg tidlig? - Gregory?
Hei, kompis. Hvordan går det?
- Vi går og gjør dette. - Gå.
Hver gang jeg tviler på meg selv,
gjør han noe så dumt at jeg får bedre selvfølelse.
- Det er derfor jeg har ham her. - Alle jeg har behandlet nylig,
har hengt seg opp i bagateller.
Jeg vet at lidelse er lidelse, og jeg er takknemlig for jobben min.
Men de greiene med søsteren min, at faren min er bipolar...
Jeg begynte med dette for å hjelpe folk med ekte traumer.
Jeg føler at jeg ikke gjør det jeg skal gjøre.
Gir det mening?
Min første jobb var på Bellevue.
Selvmordstanker, personlighets- forstyrrelser, schizofreni, alt sammen.
- Hvordan var det? - Den verste jobben jeg har hatt.
- Er det sant? - Og den beste.
Du hadde passet inn der.
Takk, Paul.
Som doktor
- eller som pasient. - Samme det.
Jeg har tenkt på fargene på barnerommet.
Til gardinene har jeg to stoffprøver du kan velge mellom.
- Fortell ham sannheten. - Jeg har én stoffprøve.
- Men jeg vil gjerne høre hva du syns. - Sannheten.
Jeg bryr meg ikke, og jeg har valgt tapetet.
Ok. Forresten, Ava kommer på besøk i morgen.
- Hun kan ha noen tanker om innredningen. - Dereks bror spiste stearinlys.
- Hva? - Jeg trodde vi snakket om dumme ting.
- Ok. Bare vis meg barnets tapet. - Den viktigste personen er ikke her.
Frekt. Jeg sa at Charlie ikke kunne komme.
- Hvem bryr seg om Charlie? - Skjer'a?
- Hei! - Hallo. Nå kan vi begynne.
Hva syns du?
Så fredfullt...
- Ikke avbryt Gaby. - Mens hun tenker?
- Brian! Fy søren! - Greit. Unnskyld.
Liz, jeg elsker det. Så fredfullt.
Hvis du er for lat til å gå tur med barnet,
kan du si: "Se opp på himmelen, barn. Vi er ute alt."
Barn er dumme.
Hun tror hun får ta alle disse valgene.
Du visste hva du sa ja til med Nanny Mc-Liz.
Jeg gjorde det helt tydelig at hun er en enorm kontrollfrik.
Jeg er forferdelig.
Jeg tar den der ute.
Hei sann.
- Hva var det? - Jeg vet ikke.
De siste dagene har han hatt hemmelige samtaler. Det er så rart.
Vanligvis skrur han på høyttaleren og får alle til å si hei til hvem enn det er.
- Jeg blir gal. - Han er åpenbart hevn-utro.
- Hva? - Ja, ettårsregelen.
Han kan gjøre det samme som deg uten konsekvenser.
Liz?
Du ødela henne.
- Liz, jeg spøkte. - Hei. Kom tilbake, jenta mi.
- Vi skal dra på fotballkamp! Kom igjen! - Det stemmer. Kom igjen!
- Vi gjør det. Kom igjen. - Kom igjen. Kom igjen.
- Hva er det med henne? - Hun tror at Derek er utro mot henne.
Ettårsregelen?
Det skjer.
- Kompis, eksisterer den? - Ja.
- Kom igjen! Hvem er gira? - Ja! Jeg er gira! Er du gira?
Hva er fotball?
- Jeg er gira! Du er gira! - Vent på meg!
Kom vi tidlig, eller hater alle fotball like mye som jeg gjør?
Jeg har en morsom måte å få tiden til å gå på.
Brian har sett på ditt nye testament.
Han sa det er mer komplisert å bli hverandres arvinger enn vi trodde.
Vi må få gjort noe med fullmakten også.
Når tiden er inne for å trekke ut støpselet,
kommer nok Meg til å feige ut. Så...
- Du er jenta mi. - Jeg gleder meg.
- Til hva? - Til jeg må avlive Paul.
Kult. Så spiser vi lunsj.
Du milde måne. Se på alle disse vakre ansiktene.
Takk for at dere kom. Jeg vil bare si...
- Ikke alle øyeblikk trenger en tale. - Dette trenger det.
- Det føles som en god lærdom for deg. - Det betyr så mye at dere møtte opp.
Vet ikke om Alice hadde vært en like sterk ung dame uten dere.
- Hun hadde ikke vært det. - Du gjorde ingenting.
Hva faen? Jeg prøver å si takk.
Flott tale, Jimbo. Sett deg.
Jeg hørte at Alice har klippet seg, så du må peke henne ut.
Ikke noe problem.
- Jeg elsker deg. - Sean.
Sa du det til folk?
Bare til Sean, skatt.
Jeg elsker deg også, kompis.
Og alle de andre. Unnskyld, skatt.
- Hei! Kom igjen, Alice! - Kom igjen, Alice!
Heier du ikke?
Hun bare tøyer ut.
- Tøyer ut som et udyr! - Hei.
- Ikke si udyr. - Ikke kall kvinner udyr.
- Udyr er positivt i sport. - Vår skyld.
Heia Alice!
- Hvorfor er ikke du der ute? - Treneren sa jeg passet bedre som fan.
Hver trener jeg har hatt, sa det samme til meg!
Ok. Kom igjen, Alice!
Ok, ok. Greit. Gå, gå, gå.
Ja! Flott pasning!
- Flott idé. Hun liker at jeg er positiv. - Vel, jeg er ikke deg.
Hestehale! Når Alice gir deg en god pasning, må du sette den! Ja, du!
- Herregud. - Paul, litt roligere.
Kom igjen, Alice!
- Heia! - Sånn, ja. Kom igjen, Alice!
- Du greier det! - Ja! Ja, ja, ja!
Gud! Det er frispark!
- Spill videre! - Hvilken kamp ser du på, dommer?
Få hodet ut av ræva!
Herregud, vi er så søte.
Gå, vennen.
Det går bra.
Du er doktor, ikke sant? Jeg sliter med å fokusere.
Du får ikke Adderall.
Hei! Ikke rør den lille jenta mi!
- God avgjørelse, dommer. - Endelig.
Pent og rolig, vennen.
Vent, vent. Alle sammen, dere må gjøre som meg, ok?
Ok? Sånn.
Mål!
Heia!
- Utrolig spilt. - I like måte.
Takk.
Alice! Alice! Alice!
Ok, nå er det rart.
Alice, har du et øyeblikk?
- Ja. - Er det Wesleyans trener?
- Ikke titt. - Jeg gir blanke.
- Jeg stirrer henne i senk. - Alice Laird.
- Skal vi... - Paul.
Det er helt feil tilnærming i dette øyeblikket.
Hvis dere endrer hvem som har fullmakt, burde dere også oppdatere deres 401(k)
og gjøre Julie til deleier, som er en vanskelig prosess.
Dere trenger notar, vitne og værhårene til en snøleopard.
Hva må jeg skrive under på for at du slutter å snakke?
Hei, du spurte meg, grinebiter.
Ignorer ham. Det hele er bare... Jeg vet ikke, det føles så komplisert.
Hva om dere bare gifter dere? Hadde ikke det ordnet det meste?
Du vet, han tar ikke feil.
Småpiker drømmer jo om å gifte seg for å kunne fylle ut færre skjemaer.
Det gjør nytten.
Fridde du til kjæresten min for meg?
- Paul... - Nei, nei.
Det er for nydelig. Ikke forhast deg.
Min skyld.
- Det går bra. - Jeg tror ikke det.
- Hei, skatt. - Hei.
Jeg har noe jeg må tilstå. Anropet i går...
Vent. Jeg visste det. Er det dama fra cornhole-ligaen din?
Knuller du corn-hora?
Sharon er aseksuell.
For å vite det må du snakke altfor mye med henne.
Alle anropene
var Matthew. Han har fått sparken igjen. Han ville ha hjelp med å si det skånsomt.
Hvorfor sa han det ikke bare?
Kanskje han føler at du noen ganger kan være litt streng mot ham.
Da han var fem, ripet han opp bilen din, så du ødela ringeklokka hans.
- Øye for øye. - Nettopp.
Han tenkte det ville gå bedre hvis jeg mørnet deg først.
Rumpa di er lekker i den buksa, forresten.
Fortsett.
Han må flytte hjem.
- Igjen? - Ja!
- Når skal den gutten ta seg sammen? - Han sliter. Hva skal vi ellers gjøre?
Når vil han flytte hjem?
For seks timer siden.
Hei, mamma.
- Rumpa di er lekker i... - Du skal ikke si det.
Greit. Kom hit. Gi meg en klem.
Du kan derimot fortsette.
Se på de to kulene.
God morgen.
Nei. Du må ta støyten. Jeg vil se dette.
Paul, beklager at jeg fridde.
Jeg tar imot den straffen du føler er passende.
Gjøremål, ignorering, selv ris på rumpa hvis det er sånn din generasjon gjør det.
- Du er ikke i trøbbel. - Bu! Gi ham ris på rumpa.
Å gifte seg løser de fleste problemene, så vi drar til fredsdommeren i helgen.
Når de spør om vi vil ha hverandre som ektefeller,
kommer Julia til å si: "Jeg vil vel det."
Og jeg kommer til å si: "Hvorfor ikke?" Som fot i hose.
Beklager, Paul. Et stort nei fra meg angående ikke-bryllup-bryllupet.
Jeg er ikke i trøbbel, og dette er farlig, så jeg tar frokost og går ut med en seier.
Kom igjen. Jeg elsker deg og Julie. La meg arrangere noe.
Ikke faen.
Paul, Paul, et bryllup er ikke for de som gifter seg.
Det er for foreldrene og besteforeldrene.
I ditt tilfelle er de kjempedøde, så dette bryllupet er egentlig for meg.
- Julie vil heller ikke ha noe. - Jeg ringer henne alt.
- Ikke gjør det. - Jo. Hun vil stadig snakke med meg.
Hei, Gaby. Hva skyldes denne gleden?
Gleden. Jeg er så oppglødd at jeg glemte hvorfor jeg ringte.
- Ok, ro deg ned. - Du vet hva du gjør med meg.
Jeg er her!
Hva ville du sagt hvis jeg satte sammen et bitte lite ikke-bryllup-bryllup?
Ingen prest, de er nifse. Selvbetjent vinbar.
Smoking er forbudt, og vi kan velge ut en pen kjole til deg
som viser frem de vakre, skulpterte englevingene du kaller armer.
Ok. Gi Paul telefonen.
Du har skulpterte englearmer.
Takk. Hvordan forhindrer vi dette?
Jeg tror vi bare må avlive henne.
Kom igjen, Paul. Jeg har følt meg fortapt i det siste.
Jeg trenger dette.
Jeg er en jente som står foran en gutt og ber ham om å gifte seg med en annen jente.
Nok en gang, ikke faen.
- Ok, greit. - Ja! Herregud, ja!
- Pokker! - Du kommer ikke til å angre. Ha det.
Jeg går ikke med på dette.
Treneren kommer snart, men det går bra. Vet dere hvorfor?
Fordi vi er klare. Huset er rent. Jeg la ut noen fotballer for atmosfæren.
Så snublet jeg i en. Derav haltingen. Jeg fjernet dem,
for det var latterlig. Hva med snacks?
Dette ostebrettet hadde fått fullt stipend hos Wesleyan.
Jeg vet dette er for tidlig, men jeg ser for meg selv i Connecticut.
Hvem er østkyst-Alice?
Hvordan kler jeg meg? Liz svarte bare at hun ser flott ut i høyhalset genser.
- Jeg er nervøs. Hva om jeg tar en pappa? - Oppfører deg rart og spyr ut ord?
- Nettopp. - Akkurat.
Hvis det går dårlig, spiller du død mor-kortet.
Du nevner at moren din døde så folk gir deg hva som helst.
- Jeg gjør ikke det lenger. - Unnskyld?
For to uker siden slapp du å bygge sett i dramatimen
ved å si at lukten av tre minnet deg om kister.
Jeg innrømmer at det er en ny forandring.
Noen påpekte at jeg kanskje bruker det som en støtte. Nå er det slutt på det.
Wow. Jeg er stolt av deg, for...
Er det en avslappet raner?
Matthew fikk sparken, så han er hjemme.
- Han er ikke hjemme. - Mamma sa det var greit.
Liz.
Sean, Matthew. Matthew, Sean.
- Du liker virkelig ost. - Ja.
Absolutt ikke!
Kom igjen. Vi har ikke noe mat igjen.
- Han spiser og spiser, som en Pac-Man. - Ikke mitt problem.
Da Tia døde, matet jeg barnet ditt i et år.
Wow. Spilte Liz død mor-kortet vårt?
Og hun spilte det godt.
Ja, kona di døde.
Det suger.
Ja. På tide at du drar.
Niks.
Fy fader. Det er henne.
- Jeg får ikke puste. Svetter i armhulene. - Samme her.
Jeg åpner. Jimmy, si farvel.
Hva? Må jeg gå? Så synd. Jeg memorerte masse fotballfakta.
Visste du at Pelé var Viagras første talsperson?
Visste du at det er ekkelt? Hvis du vil gi noen siste råd, er dette muligheten din.
- Klar? - Ok.
Pass på å gi henne et fast håndtrykk, men ikke for fast.
Samme hva hun velger fra det jævla ostebrettet, sier du: "Godt valg."
Viktigst av alt: Bare vær deg selv.
Du er den beste.
Hallo.
- Hei. - James Laird.
Lidenskapelig jentepappa. Fast, men ikke for fast. Godt valg.
Maggie Bohan. Du har en imponerende datter.
Takk.
Ikke hennes biologiske far. Moren var utro med David Beckham.
- Og vi går. - Vet det. Jeg var der da det skjedde.
Wow. Det er sant som de sier. Du gløder virkelig.
Takk. Jeg har så mye luft i magen at jeg blir svett.
Uansett funker det.
Hva syns du om barnerommet?
Det går bra. Ta hånden min.
Det er så fint og lyst her inne. Og sprinkelsengen er perfekt.
Det eneste jeg er usikker på, er tapetet.
Da jeg var liten, ville jeg ha Ole Brumm på veggen,
men mamma tillot bare bibelfigurer.
- Som vakre engler? - Som at Kain drepte Abel.
- Det er skremmende. - Jeg var et ensomt barn.
Den første boka jeg leste, var Ole Brumm. Han hadde masse venner...
Unnskyld. Håper ikke jeg går for langt.
- På ingen måte. Helt greit. - Nei.
Det er helt greit. Jeg syns Ole Brumm er en god idé.
- Ole Brumm kan suge pikken min. - Liz, han gjør ikke slikt.
- Du må bare dyppe den i honning først. - Ole Brumm elsker honning.
Du er smålig fordi Ava ikke likte ideene dine,
- og nå vil du bære nag for alltid. - Som en kråke.
Jeg vet ikke om jeg elsker det.
Ok. Ja, jeg er smålig. Og ja, jeg er kjent for å bære nag.
- Og ja, for alltid. - Sant.
Men dette handler om grenser, Brian. Du skal adoptere et barn.
Har du diskutert hvor mye involvert Ava skal være?
Spør du virkelig om vi har ordnet noe så viktig så kort tid før fødselen?
- Selvfølgelig ikke, Liz! - Alle er her! Sett dere.
- Brian, din greie er over! - Flott.
- Hei. - Hei. Paul, Julie, takk for at dere kom.
Hvorfor er vi her?
Så jeg kan fortelle dere om en film som ble laget i 2001,
hvor Ms. Jennifer Lopez inspirerte en generasjon
ved å vise oss at hvis du er heit og har et hjerte av gull,
kan du planlegge tidenes beste bryllup, selv om du vil knulle forloveden, Julie.
Uansett, de neste dagene er jeg deres jævla bryllupsplanlegger.
- Ja! - Du er G.Lo.
- Stemmer. - Jeg skjønner ikke.
Jeg elsker filmen, men hvorfor trenger vi bryllupsplanlegger?
- Elsker du filmen? - Fokuser, vær så snill!
Vi må være raske. Bryllupet skal være foran dette huset,
- siden vakre Liz sa ja til å være vert. - Hva som helst for terapeuten min.
Vi pratet sammen én gang på en benk. Vil ikke ha æren for noe av dette.
Taushetsplikt. Min skyld.
Paul, Julie, jeg vet vi snakket om et lite bryllup,
men den dritten er over. Ting vokser og blir morsommere.
- Vi skal ha mat, dansegulv... - Mat. Dansegulv.
- ...lys ut av rumpa. - Rumpa.
Tenkte du ville like det.
- Dette skjer ikke. - Det skjer, Paul. Og det er din skyld.
Videre til den utvidede gjestelisten.
Jeg snakket med Meg i går. Hun og Dave flyr hit.
- Dave. - Jeg vet det.
Hun elsket ikke å høre om forlovelsen fra meg, så du burde ringe henne.
Fordi vi har dårlig tid, og fordi han hadde grått hvis det ikke ble ham,
er Jimmy vigsleren.
Ja!
Ta den, for faen! Ta den! Ta den!
- Jeg har drømt om dette. - Ned.
Ok, dette er flott. Unnskyld, jeg er rolig.
Jeg har en fantastisk spøk å begynne med, men jeg sparer den til bryllupet.
- Herregud. - Ro deg ned, Paul. Du må bare møte opp.
Kunne ikke gjort det lettere for deg.
- Ok. - Og Jimmy,
når skjønnheten og jeg velger fargene,
må du ta med Paul for å kjøpe matchende slips og lommetørkle.
- Jeg må møte opp to ganger. - Tre. Du må møte opp i butikken,
møte opp i ditt eget jævla bryllup
og møte opp med en bedre holdning. Vi må snakke om noen ting, dronning.
- Jeg er mer komfortabel med et vitne. - Så du vil at noen skal se på? Herlig.
Jeg bare...
Flott kamp her om dagen.
Tilskuerne lagde mye støy, spesielt den eldre herren.
Ja. Det var min gretne terapeut-bestefar.
Og den høye damen med alle fargene er min gudmor-helt.
Så har vi Brian, som er min homofile gudfar-onkel, og Sean.
Flere folk.
Hun som fikk målvakten til å gråte, er nabo-moren min.
- Ja. - Det er flott.
Jeg er ikke ansvarlig for det de gjør hvis du ikke gir meg en plass på laget.
Du er heldig som har en så stor og skremmende lojal støttegruppe.
Ja. Det er jeg virkelig.
Ok, hør her. Vi har rykte på oss for å være et defensivt lag.
Derfor er vi ute etter flere angripere som deg.
Jeg skal gå gjennom noen ting...
- Hyggelig å møte deg. - I like måte. Synd det ikke ordnet seg.
Hei! Du gjør en stor tabbe.
Hun er flott.
Jeg trenger ikke å overtales. Hun avslo meg.
Sean, de skal inn.
Takk for at du møter oss her. Vi hjelper til med vår venns spontane bryllup.
Så snilt. Wow, selv Brian?
Ja, Stuart, din bitch. Jeg kan være snill, jeg er bare ikke en hore med det.
- Hei, Stuart. Gaby. - Jeg tror vi...
Har ikke tid. Jeg har hørt du er flink til å pakke inn sølvtøy med en serviett. Gå!
Dette kan være første gang jeg er tiltrukket av en kvinne.
Så bra du er her.
Nei, Liz. Dette møtet er ikke for deg. Lysene er for deg, ok?
Det er bedre for alle om du går inn og ordner baren.
- Jeg vil være ute og ordne lysene. - Nei! Du vil være ute og blande deg.
- Jeg kan gjøre begge deler. - Nei. Bli med meg.
Dere må finne ut av de greiene med Ava.
- Deres innpåslitne venn tar ikke feil. - Du skulle fortalt oss det.
Du fikk en SMS fra meg for to uker siden hvor det står:
- "Dere må finne ut av greiene med Ava." - Du skulle fulgt opp og gjort en innsats.
- Jeg pakker inn sølvtøy for fremmede. - Men ikke for oss, Stuart.
Det er opp til dere å bestemme grensene.
Dere kan for eksempel avtale at hun kommer på årlige besøk.
Som nissen? Kan ikke konkurrere med det.
Ok. Eller månedlig, som et billån. Mindre trussel for ditt skjøre ego.
Uansett er fordelen å ha enda en hengiven voksen i barnets liv.
- Det kan være fint. - Ja, hvis en jævlig situasjon er fint.
- Huff da. - Jeg er her. Hun slapp meg ut av syne.
Da jeg fikk Matthew, slo morsinstinktet mitt til så hardt
at da sykepleieren skulle gi barnet et bad,
ble jeg helt vill. Bet henne, smakte blod.
Gud.
Poenget er at det blir tøft for Ava å gi slipp på barnet.
Og hvis dere åpner døren på gløtt,
kommer hun til å være i livene deres for alltid.
- Det er ingen riktig eller gal måte. - Stuart, er du forelder?
- Nei. - Da har du for mange meninger.
Hørte at du er barnepiken. Barnet er velsignet.
Jeg har unngått dette fordi hvis jeg sier det jeg ønsker,
vil jeg høres egoistisk ut, og det er ikke meg.
- Jeg vet det. - Men ærlig talt
kan jeg sende et bilde og en oppdatering en gang i året,
men jeg vil ikke at Ava skal være involvert. Dette er familien vår.
- Høres ut som om du brenner for dette. - Jeg gjør det.
- Det skal bare være oss to. - Oss tre.
Vi må si det til henne.
- Fortell meg hvordan det gikk. - Ok.
- Er du fornøyd med dette? - Nei.
- Kan jeg hjelpe deg? - Har du en skyter?
Rolig, Paul. Hei, vi er ute etter et slips og et lommetørkle i denne fargen.
Jeg elsker lommetørklær. Det er som om dressen blunker til folk.
Hvorfor er dere her?
Vi har flott stil.
Jimmy kler seg som Mr. Rogers. Unnskyld, et direkte sitat fra Gaby.
- Mr. Rogers? Jeg rødmer. - Fred Rogers hadde draget.
Grandtanten min hadde forresten en tapt "helg" med Mr. Rogers.
Det var en veldig fin dag i nabolaget.
Så nabolaget var vaginaen?
- Ja, Paul. - Kunne vært rumpa.
- Fy faen. - Det er et mørkt smug.
Dere kan undersøke resten av butikken.
- Ja, vi går... - Jeg begynner her.
Pokker!
Jeg hjelper deg.
Føkk Parkinsons.
Ja. Føkk Parkinsons.
Når jeg vier dere, er det noe spesielt du vil at jeg skal si?
Jeg kan prate i timevis, men du hater det, så jeg nøyer meg med 10-20 minutter.
Du får én setning. Prøv å unngå å være for søtladen.
Så prøv å la være å ha en så vakker kjærlighetshistorie.
Å, Jimmy. Når du gifter deg, skal jeg virkelig torturere deg.
Skal aldri gifte meg igjen.
Aldri er lang tid, gutt.
Jeg fant sjelevennen min. Vi fikk en vakker datter. Hva mer kan jeg be om?
Alice skal på college, så jeg har tenkt mye på å være alene.
Jeg har flotte venner. Jeg har en jobb jeg elsker.
Det er et godt liv.
En viss person tilbrakte mesteparten av livet alene og trivdes med det.
- Hvem? - Du, din jævel.
Ja.
Hei. Ikke at noen spurte om det, men de har ikke belter.
- Det er et stort hull. - Ja.
De bare etterlater penger på bordet.
Selgeren sa at de ikke har lommetørklær
- i fargen vi ønsket. - Vel...
Men de har dem i den andre boutiquen.
Jeg drar aldri til en andre boutique.
Tenk at hun avslo meg.
Hun kommer til å angre. Jeg kan be min fetter Seamus om å gi henne juling.
Jeg fant ham gjennom 23 and Me, og han er en ren psykopat.
Vent litt med det. Det suger, men jeg kan alltid studere i nærheten.
Hva gjør du? Jeg snakket med treneren. Du avslo henne.
Løy du for meg?
Nei, jeg løy ikke for deg. Jeg øvde før jeg lyver for pappa.
Da er du 100 % tilgitt. Stolt av deg. Stolt av løgnene dine.
Jeg skjønner det ikke. Du ønsket dette.
Jeg husket hvor mye dere stiller opp for meg.
Dere gjør alltid det. Kanskje jeg ikke er klar for å forlate dette. Føle meg trygg.
- Du skjønner det. Du bor i hagen vår. - Jeg bor ikke i hagen.
Det er et lite hus.
- Kan du la være å sladre? - Jeg vet ikke.
Sean, kom igjen. Moren min døde.
Unnskyld, gjør ikke det lenger.
Vær så snill.
Greit, jeg skal ikke si det.
Håper du mener det. Det er ingenting Seamus hater mer enn en tyster.
Bortsett fra kongefamilien. Han er superpolitisk.
Synd utdrikningslaget bare var at du prøvde en kjole
og skrev en liste over dine ligg.
- Imponerende antall. - Takk. 70-tallet var gøy.
Jeg fikk ikke fortalt historien
om utdrikningslaget hvor stripperen var min venns sønn.
Det skulle vært veldig rart, men jeg likte det skikkelig.
- Han ga meg øyekontakt hele tiden. - Du fikk fortalt historien.
Jeg tenker fortsatt på den unge mannen. Jeg bruker det, hvis du vet hva jeg mener.
Det er greit at laget er over.
Jimmy dro hjem.
Og deres bedre halvdeler, hvis navn jeg ikke husker, dro til beltebutikken.
- Du vet hva de heter. - Jeg vet virkelig ikke det.
Si hva de heter.
Hvor er slipset og lommetørkleet?
Kom igjen.
Hvem bryr seg om det? Vi er hjemme hos Liz, ikke i Copacabana.
Dette er helt unødvendig.
- Paul... - Nei, nei. Han har rett.
Vi kan dra til tinghuset og så bare...
Jeg kan spise pizza her eller noe. Det blir mindre mas.
Nettopp. Takk.
Vi møtes i bilen.
Hun sa det jeg ønsket at hun skulle si,
men jeg følte at det var noe som ikke var bra under det.
Er du sint fordi du måtte kjøpe slips og lommetørkle?
Du var der ikke. Jimmy seksualiserte Mr. Rogers.
- Og Derek-ene sluttet ikke å snakke. - Jeg visste at du vet hva de heter.
Jeg vet jeg blandet meg inn i vielsen,
og jeg elsker å danse med hvite folk, men tror du at dette bare handler om meg?
- Er du så dum? - Er du det?
Tror du jeg hadde gjort det om Julie ikke ville det?
- Tror du det? - Noen ganger kan jeg få siste ordet.
- Unnskyld, jeg ble ivrig. - Dette er tøv.
Julie bryr seg ikke.
- Bilen hennes er borte. - Sier du det?
- Greit. Du kan si det. - Sier du det, for faen?
Hun sa at jeg ikke passet inn på laget. Hun kom inn i huset vårt og avslo meg.
Samme det. Vet du hva? Jeg har kommet meg over det.
Hei, faen ta Wesleyan.
Kom hit.
Hun lyver. Det var Alice som sa nei til treneren.
Sean, du lovet at du ikke skulle si det!
Jeg trodde ikke han var dum nok til å tro deg.
Hva slags trener flyr til motsatt side av landet for å avslå noen?
En snill, ærbødig en.
- Hva foregår? - Jeg vil ikke snakke om det.
Hun tenkte hun ville savne oss og fikk hetta.
Kan du gå tilbake til bassenghuset?
Vent! Sean kan bli. Han er en del av familien.
Herlig.
Hei.
Jeg tror ikke jeg er klar for å dra ennå.
- Jeg er ikke klar for å forlate deg. - Jeg skjønner det.
Det er greit at du ikke er klar. Trenger du mer tid,
kan du bo her hjemme og studere i området.
Takk, pappa.
Det er tøv, Jimmy. Det er verre enn hennes tøv.
Du vet hun greier det. Du vil ikke at hun skal dra.
Pokker! Jeg gjorde deg til familie. Du er ute av familien. Til bassenghuset.
Tenk at Paul hadde rett og at feltet eksisterer.
Nå må jeg gi ham et sensuelt blunk.
Hva snakker du om?
Dere er redde for å gå videre, men dere vet dere burde det.
- Faen. Vi trenger alle å gjøre det. - Vi burde rotte oss sammen mot ham.
Jeg vil veldig gjerne gjøre det, men han har rett. Og det er irriterende.
Du takler å dra på college. Etter alt vi har vært gjennom, blir det lekende lett.
På mange måter har du bodd alene alt. Jeg har forberedt deg på dette.
- Kanskje det var planen min. - Nei. Men godt forsøk.
De du er redd for å forlate, vil være her...
Kom deg ut, for faen, Matthew!
Der er du. Unnskyld. Kom, vi har mat til deg hjemme.
- Jeg fikk kjeft fordi jeg spiste hjemme. - Vel, ja. Det var bryllupskaken.
Kom inn. Finn dere til rette.
- Sett dere. - Flott. Ja.
- Dere ser så kjekke ut. Elsker stilene. - Takk.
Hva er anledningen?
Vi skal kanskje i et bryllup om 45 minutter.
Vi krysser fingrene for at det skjer, eller at det ikke skjer på dramatisk vis.
Det er veldig gøy. Mamma og pappa dro aldri på ting sammen.
Har dere sett de parene som ikke burde være gift,
men som blir værende fordi skilsmisse er en synd?
Bra. Tilbake til Gud.
Unnskyld. Dere er her ikke for å høre om barndommen min.
Nei.
Hva ville dere snakke om?
Jeg gjør ting kleint av og til.
- Jeg gjør også det. - Han gjør det.
Det er bare det at familien deres er så spesiell.
Jeg føler meg heldig som er en liten del av den.
Jeg er takknemlig for dere.
Unnskyld, jeg er ferdig med å avbryte nå. Deres tur.
Nå? Hvordan gikk det?
Du vet...
Jeg ga opp. Jeg ba henne om å tilbringe resten av livet med oss.
- Nei! - Hun sa jeg så kjekk ut!
Familien hennes var trist. Hun sa hun likte stilen min,
og jeg har vært usikker på jakken.
Hun har dårlig smak, som vi lærte av Ole Brumm-fiaskoen.
Jeg vet hva du skal si. At jeg er svak og ikke fortjener barnet.
Det er bare det at Ava er så...
...alene. Ikke sant?
Du...
...er en svak mann.
Jeg vet det. Jeg rotet det til.
Og jeg hadde gjort det samme.
Er det sant?
- Det suger at vi er så gode folk. - Ja, ikke sant?
- Ikke ennå, problem-drikkere. - Hvor kom du fra?
Hva? Har du gått fra vettet? Jeg sa ingen myke oster.
- Hvordan har du walkietalkie? - Hvem snakker du til?
Det er 50 % sjanse for at æresgjestene dukker opp,
men vi skal uansett ha et bryllup. Liz, jeg gifter meg med deg om jeg må det.
Nå håper jeg at Paul og Julie ikke kommer.
Jeg vet det. Vi vet alle det.
Ikke drikk den. Den er til meg. Ta den lille.
Skal du kle deg slik? Da føler jeg at du ikke har lyst til det.
Hei, jeg trodde vi ikke brydde oss om noe av dette?
Jeg gjør ikke det. Jeg gjorde ikke det...
Men så prøvde jeg kjolen, og den var vakker.
Og på utdrikningslaget snakket jeg ikke bare om alle karene jeg har ligget med.
Unnskyld meg?
Jeg fortalte dem om hvordan vi møttes. Om første date på en italiensk restaurant.
At vi ikke visste den også var karaokebar,
og at du snakke-sang "Total Eclipse of the Heart".
Og de sa "åh" og "ah", og jeg bare...
Jeg ble trukket inn i det. Og jeg... Herregud. Jeg bare...
Jeg føler meg bare så dum.
Nei. Det er ikke du som er dum.
Jeg lovet at jeg skulle begynne å nyte livet fullt ut.
Men dessverre er det jeg liker best i livet...
- ...å være en drittsekk. - Du er god på det.
Vil ikke slutte. Kan ikke slutte.
Det jeg skulle ha innsett, er det vi har her.
Du. Meg.
Det er verdt å feire.
Vi kan ende opp med å tilbringe de neste 50 årene sammen.
Hva, ikke mer?
Så dør du nok, og jeg møter en annen.
Jeg glemte noe.
Vil du gifte deg med meg...
...om 15 minutter?
Ja.
- Ja? - Ja.
- Hastebryllup? Er Julie gravid? - Jeg visste jeg ikke skulle invitert deg.
Min gave er at jeg ikke tok med mannen min Dave.
Kan ikke sette en pris på det.
- Det betyr mye at du kom. - Klart jeg kom.
Du burde gifte deg hver helg. Jeg vil ha så mye tid som mulig med deg.
- Vær kortfattet, ok? - Ok. Vi kan også klemme og kysse.
Har ikke vært alene i et bryllup på lenge.
- Ja. - Gøy. Trenger ikke å være en gift mor.
Jeg kan drikke for mye. Jeg kan by opp en fremmed til dans.
Jeg kan prøve en flørtende spøk.
- Vil du gjøre et forsøk? - Ok.
Hei. Pappaen min er brudgommen. Hvordan er pappaen din?
Vet du hva? Den var ok. Du må bli varm i trøya.
Kanskje bare si "pappa" mindre.
- Jeg begynner å drikke. - Ok.
- Ha det gøy. - Ja, jeg skjønner det.
Ja, jeg forstår at jeg ikke virker engasjert.
- Wesleyans trener. Jeg rotet det til. - Død mor-kortet. Siste gang noensinne.
Spill det hardt.
Greia er at jeg ble usikker på å dra fordi moren min døde for ikke så lenge siden.
Mer, mer.
Ja. Jeg har vært ute av meg siden vi mistet "mama".
"Mama"?
Så snilt av deg. Du kommer ikke til å angre.
Tusen takk. Jeg gleder meg. Takk.
Jeg skal gå på Wesleyan!
Ok! Vi skal sette i gang, så vennligst sett dere.
Liker du flotte taler?
La oss komme i gang. Skal du sette deg?
Jeg skal gi deg bort. Faren din kom ikke.
Har alltid vært glad for at han er død, men nå er jeg enda gladere.
- Hva er det du gjør? - Ingenting. Bare et insekt.
Å, det er perfekt.
Kom deg inn.
Glad i deg.
Vennligst sett dere.
Det hadde vært galt av meg om jeg ikke nevnte at akkurat nå,
rundt om i dette flotte landet vårt, blir stumpe gjenstander tvunget
til å ha gigantiske bryllup omgitt av venner og familie.
De kan ikke stikke.
- Wow. - Herregud.
- Du lot ham være inni deg. - Jeg er ikke stolt av det.
Jeg er her.
Jeg vil takke alle for at dere kom, og nå...
Nei. Du fortalte din stumpe vits, som vi alle følte oss krenket av.
Ja.
Det var din ene setning.
Nei, det var en velkomst, ikke en setning.
- La mannen få setningen sin! - Han trenger den.
- Pappa, ikke vær en kødd. - Gi ham en frase.
- La ham snakke! - Jeg er ikke redd for dere.
- Ok, ok. Hør på meg. - Dette er...
Gjør det for min skyld, ok?
Greit.
- Sett i gang. - Ok.
Vi er her i dag for å feire Paul og Julie,
som er levende eksempler på at man kan finne kjærlighet i usannsynlige tider
og på usannsynlige steder.
Komma.
Som i deres tilfelle var et kaldt og sterilt legekontor,
hvor de for første gang fikk øyekontakt over Julies stetoskop.
Komma. Og til tross for mange hindringer, inkludert legenes etiske regler,
dannet de et bånd som var så dypt og så sterkt
at de greide å rive ned murene til en viss ensomhetens festning
en gang for alle.
Semikolon.
Så, Paul og Julie, tusen takk for at dere deler dette øyeblikket,
og kjærligheten deres, med oss alle.
For hver og en av oss er heldige som får elske dere tilbake.
Punktum.
Ta den. Utropstegn.
- Og nå... - Det glemte jeg. Unnskyld.
Og nå, med myndigheten jeg har fått av delstaten California, erklærer jeg...
Oi, dere bare gjør det. Ok. Dere er gift.
Du kan gi henne et dypt kyss, akkurat slik.
Ja!
- Ja! - Bravo!
Hei, jeg skylder deg noe.
Jeg sa jo det.
Sier du at jeg har et år på meg til å kysse hvem jeg vil?
Jeg sier virkelig ikke det.
Jeg sier det.
Jeg vet hvem jeg velger.
Faen ta det. Jeg hadde åpenbart valgt Pedro Pascal...
Også ektemaken min.
- Dette er utrolig. - Er det sant?
Tenk at du fikk det til.
Jeg elsker deg.
Herregud. Du sa det vanlig.
- Wow. Det er kult. - Nå savner jeg den rare måten.
Jeg kan gjøre det rart. Jeg kan si det som Sméagol.
Gjør det.
Jeg elsker deg, min kosteligste.
Du kan også få det.
Jeg har hatt det.
Jeg var så heldig å ha det i nesten 20 år.
Så jeg vet ikke om jeg noensinne greier å overgå det.
Død kone-kortet.
Du ba vel Alice om å slutte å bruke det.
Skummelt, ikke sant? Å vurdere å komme seg ut igjen.
Gjør meg en tjeneste.
Ikke vær som meg.
Ikke vent like lenge som meg.
Hei, pappa.
- Wow. - Vil du danse?
Det er fortsatt for mye "pappa".
Ok, pappa. Kom igjen, pappa.
Samme faen.
Gerry, hvorfor er du her?
Ikke bli for opprømt. Jeg bare elsker kake.
- Hei, hingst. - Hei.
Hvem snakker du med?
- Gerry. - Hvem?
Gerry.
Du ser ham ikke, eller hva?
Voff.
Ja.
Tekst: Espen Stokka