Vidíš tam někoho?
Jo. Vidím ji.
Dobrý.
Možná tě později vykrade.
Díky za to jídlo. Mějte se.
Paule, nestihli jsme se zeptat, jak na tom jsi.
Jak myslíš? Trčím doma s halucinacemi.
Včera štípl moji kámošku Angelu, jestli je skutečná.
Byla.
Evidentně na ni žádnej chlap dlouho nesáhl.
Zánět močových cest je teda děs.
Když máš parkinsona,
infekce představuje zátěž pro tělo a můžou se začít dít dost divný věci.
Aspoň si chvilku odpočineš.
To nechci. Práci miluju nadevše.
- Cože? - Nadevše?
No, práci znám dýl než tebe.
To moc nepomohlo.
Paule, vím, že je to těžký,
ale říkals, že si necháš pomoct, a všichni jsou pro.
S Gaby si rozdělíme pacienty.
Julie se postará o tvoje léky, spánkovou hygienu
a jakékoli jiné… aktivity konané v ložnici,
které by ti zlepšily náladu, jestli rozumíš.
- Rozumíme všichni. - Paráda.
My ostatní ti pomůžeme s cvičením a vytvořením rutiny, aby ses uzdravil.
A Sean ti bude dělat řidiče a pak vyčistí okapy na domku u bazénu.
- To mu pomůže jak? - To je pro mě.
Plánování není moje silná stránka, nerad lidem rozkazuju
a pletu se jim do života.
Proto jsme přizvali profíka.
- Ach bože. - Není zač.
Zítra ráno budu mít hotový tvůj týdenní harmonogram.
Díky moc za vaši pomoc.
Jsme vám vděční, viď?
Mluv sama za sebe.
- No tak, Paule. - To nic.
Procvičím si práci chůvy, protože jsi velký mimino.
To víš, že jo. Jsi můj velkej chlapeček.
Já tě zabiju.
- Už jde. Je roztomilej. - Podívejte.
U SMUTNÉHO KOJOTA
Moc ti to přeju. Dostala ses na Wesleyovu.
Super. Zvu tě.
Je až tak dobrý?
- Vždycky mě naláká tím, jak vypadá. - To je náš trik.
Gaby se ptá, co dělám. Pojď sem.
Projednou se usměj.
Hezký.
Promiňte.
- Jak se vám tento týden daří? - Skvěle.
Díky, že jste vzala naši kamarádku Mayu.
- Jistě. - Bylo vidět, že se trápí.
Terapeuty nesnáší, ale vy jste terapeutka pro lidi, co nesnáší terapeuty.
To je slogan na merch.
Marku, minule jste vysvětloval,
proč jste se zlobil, že vám Donna zkazila konec filmu.
Nic proti, ale to už je za vámi?
Ne.
- Bylo to takové neuctivé. - Ten film existuje 25 let.
Všichni vědí, že Bruce Willis je celou dobu mrtvý. Všichni.
A jste učitel dějepisu. Naštvete se,
když řekne, že v Hamiltonovi založí Ameriku?
- Co… - Vidíte? Už chápete, co musím řešit?
Tohle je konec Hamiltona. My v něm žijeme.
Právě teď. V reálným čase.
- Už skončila? - Jo.
Dobře.
Šmarjá!
- Lekla jsem se. - Pardon.
Nejsem zvyklý, aby na mě někdo po otevření dveří řval.
Odpouštím vám.
Já tu byla už večer.
Přijela jsem, přišla k domu
a došlo mi, že mám na sobě černé oblečení na cvičení
a vypadám jako zpocený nindža.
Škoda. Nindže mám rád.
Aha. Sakra.
Tohle je náhradní klíč od auta. Možná se vám bude hodit.
Zrovna jsem si nechat tři klíče udělat.
Proč to říkám?
- Stačilo „díky“. - Stačilo „díky“.
Díky. To je od vás moc milý.
Asi bych měla jít.
- Dobře. - Dobře.
Když jsem vám u sebe nabídla ledový čaj, nemohl byste mi nabídnout kafe?
Musím do práce, ale můžu vám věnovat 15 minut.
Já na vás mám jen 14 minut.
- Jakej to je pocit? - Nic moc.
- Ne. - Pojďte dál.
- Čas běží. - Tak jo.
Liz, přemýšlel jsem o tom.
Jsi moje pacientka, takže je nevhodný, abych tady vůbec byl.
Dobrej pokus.
Vypij si smoothie pro mozek.
Dnes ráno máš fyzioterapii
a odpoledne tě Brian vezme do posilovny.
Nemůžeš hodit salát do mixéru a nazvat to smoothie.
Tam patří zmrzlina a čokoládový sirup a v kovovém kelímku dostaneš přídavek.
- To je mléčný koktejl. - Super. Dám si koktejl.
Ten bych vyžahnul. Ze sladovýho mlíka?
Dám si taky, mami.
Žádný koktejly nebudou!
Kdyby se Jimmy ptal, ten míč u něj na stromě je můj.
Pak ho sundám.
Jsem rád, že sportuješ.
Zítra jdu na pohovor do Panery.
- Jejich limonádu miluju. - Skvělý!
Přišel a položil ti sem prádlo na vyprání?
Ne. Pak se vrátí a vypere si ho sám.
Proč lžeš?
Vidíš, jak kriticky na mě kouká? Jako žralok, co cítí krev.
- Jo. - To je ten, co byl na mojí svatbě
ve spoďárech?
Jo.
Zase přišel o práci a chvilku bude bydlet s náma.
Máme ho moc rádi, ale, bože, nedokáže si dát život dohromady.
Nakonec to zvládne, že jo?
To záleží.
Největší chyba rodičů je, že toho pro děti dělají moc.
Když má dítě problém, oni ho hned vyřeší.
A ono se nikdy nenaučí odolnosti.
Rozmazlujete ho?
Kdo si dá koktejl?
Se šlehačkou, prosím.
- Vrány se neuráží. - Ale jo.
Dozvěděl jsem se to před týdnem. Proto si na tamtu dávám pozor.
- Proč? - Přefikl jsem jí mámu.
Pořád lituju, že jsem ti řekla, že jsem tu včera byla.
Jako když jsem si jednou v obchodě kupovala tampony, kapesníčky a lahev vína
a ten mladík prý: „Těžkej den?“ Já na to: „Silná perioda.“
Neměla jsem mu to říkat.
A udělalas to zas.
Kruci.
Rychle řekni něco trapnýho.
Když bylo Alici šest, odvedl jsem ze školky domů cizí dítě.
Bože, únos dítěte je mnohem horší.
Jo. Nalákal jsem ji do auta na bonbony.
- Cože? Aha. - Ale byl Halloween.
Optimusů Primeů tam bylo víc.
Ty jo, úplně jsem na to zapomněl.
Neuvěřitelný, že můj malej Optimusek jde na vysokou.
Bože, na vysokou?
Syn mi chybí už teď, a to je mu devět. Jak to zvládáš?
Nevím. Snažím se…
Nic neříkej, 14 minut vypršelo.
Takže teď víme, kde příště začít.
Jestli se uvidíme.
Bavilo mě to. Užij si ten náhradní klíč.
- A nešukej vrány. - Jo. Vyprovodím tě.
Zrovna jsem se parádně rozloučila. Zkazila bych to.
Tak ahoj, Jimmy.
Dobře. Ahoj, Sofi.
Do háje, kabelka. Nedívej se.
Nejsem tady. Zapamatuj si to loučení.
Ty vole!
Proč jsi ji nepozval na rande?
Víš, že nesnáším, když mě špehuješ!
Ale má pravdu.
To byla hrůza.
Co to má znamenat?
Líbil se jí, už když kupoval to auto.
- Jo, mám ho. - Víte co?
- Vypadněte z mojí zahrady! - Já na ní nejsem.
Já tady nahoře chvilku zůstanu.
- Nemůžeš slézt, co? - Ne.
- Mám ti pomoct dolů? - Ne. Mám pomoct já tobě?
Víte co? Naser si. Naser si.
- Naser si. - Mně nenadávej, debile!
Pomozte mi slézt!
TERAPIE PRAVDOU
Chtěl jsi mi jenom říct, že se líbíš jedné krásce,
a nic jsi s tím neudělal?
- Řekl jsem jí, že jsem ojel ptáka. - Výborně.
Pořád myslím na to, jak jsem ochromenej.
Určitě to máš stejně.
Myslíš pořád na Sarah?
Pořád ne.
Jenom když spím.
A když jsem vzhůru. Ale těch 30 sekund mezi těmi stavy nikdy.
Nejlepší část dne.
Vím, že musím jít dál, ale já se zasekl.
My oba.
Jo, ale je mezi náma rozdíl. Já se snažím dělat pokroky.
Dovolil jsem si být šťastnej. Vlastně se dost často usmívám.
Takhle.
To je děsivý.
- Jo? - Jo.
Dělám to dost často.
Ty si to nedovolíš.
- To není pravda. - Dovolíš?
Jistěže ne. Blázníš?
Víš co? Stačilo. Něco s tím uděláme. Co ti dřív přinášelo radost?
- Samota a izolace. - Kecáš. Řekni mi to.
- Ne. - No tak.
- Ne. - Jo.
- Ne. - Prostě mi to řekni.
- Ne. - Co ti přináší radost?
Tohle je jimmování? Otravuješ, dokud člověk neustoupí, jen abys zmlkl?
V podstatě jo.
Bože, to je hnus.
Na tom se většina lidí shodne.
Proč jsme tady?
Já tu jsem, protože tady není Liz.
A taky mám existenciální krizi, protože práci miluju nadevše
a nevím, kdo bez ní jsem.
A co s tím mám dělat?
- Nevím. Buď nesvůj. - Už se stalo.
Přijela moje ex, Marisol, a nevím, proč mi furt volá,
ale zjišťovat to nebudu.
To vypadá na dysregulaci.
Chceš o tom mluvit?
Ne. Tohle dělat nebudeš, dokud se neuzdravíš.
Dám ti jeden nástroj.
- Ne. - Jen jeden.
- Ne. - Jak chceš. Kašlu na to.
Super. Probereme to příště.
Zdravím, pánové. Já věděla, že si sem najdeš cestu.
Víc černochů jsem tady u nás ještě neviděl.
Tak zaprvé, takové věci se nahlas neříkají.
- Mám z toho radost. - Zadruhé se nechceme nechat počítat.
- Vážně ne. - Je to nic moc.
Fajn. Čtyři na jednoho. Vyhráli jste.
- Ach jo. - Fajn.
Paule, zatím se z pacientů jako jediný ozval pan Hollis.
Volal, protože ho v práci nespravedlivě obvinili z obtěžování,
ale pak se zeptal, jestli mám prsa tak velký, jak zní,
- takže to možná nespravedlivý nebylo. - Možná.
Co tvoje halulu?
Už je jich míň. Ale nelíbí se mi, že tomu říkáš halulu.
Zní to roztomile, takže u toho zůstaneme.
Halulu.
Čau. Jdeme si pro zásoby na misi za štěstím.
- Chceš jít taky? - Ne. Mám nového klienta. Užijte si to.
- Paule? - Já mám nemocný mozek, jinak bych šel.
Zkoušel jste vlašáky?
Můžete jít.
- Dobře. Díky. - Pojď.
Proč čaj mícháš, jako by tě chytil za zadek?
Víš proč?
- Počkej. Liz. Co je? - Brian tě za dvě minuty vezme do posilky.
Ani mu neříkej, že má krátký šortky. On se nepřevlíkne.
Liz, jsem ti vděčný, ale nemusíš mi volat pokaždé…
Můžeme si promluvit?
Jasně. Pojď se mnou.
Bože, ten Louis je všude.
- Co na něj říkáš? Je hroznej, ne? - Líbí se mi jeho přízvuk.
Zní vymyšleně.
Rozesmívá mě.
To snad ne, Paule. Ty taky? Zabil Tiu.
Alice a Jimmy se s ním kámoší.
Ten přízvuk je děs.
Je snad kominík?
Mám chuť mu někam vrazit lžičku cukru.
Sdílená bolest nutí lidi dělat šílený věci.
Možná si Jimmy a Alice myslí, že když je Louis v pohodě, oni budou taky.
Nebo se jim líbí hustý obočí. Nevím.
Každopádně jim to pomáhá, tak se nedá nic dělat.
Musíme se kousnout do jazyka a strpět to.
Ach bože.
Vidím ti varlata.
Převlíkat se nebudu!
Vypadáš, jako bys hořel.
Jsem tady. Všem se líbí moje šortky.
Nelíbí.
Paul má pravdu.
Musíme zakročit a Matthewa vykopnout.
Super odhodlání.
- Mám dotaz. - No?
Pro koho to je?
Sendvič pro mě.
Ty ale nemáš rád hořčici.
Ale mám. Miluju ji.
Tak si kousni.
Dobře.
Je pro Mattyho.
Bojím se, že se sesype, až ho vypakuješ.
Proč to vždycky musí být na mně?
- Myslíš, že se mi líbí být zlá? - Ne, ty to miluješ.
Vím, že jsem v tom dobrá,
- možná nejlepší… - To jo.
Ale srdce se mi svírá, kdykoliv děcka musím sjet.
- Nebo tebe. - A moji mámu.
To dělám nejradši.
Vlastně jí teď asi zavolám, abych si udělala radost.
Vyřešíš to prosím s Matthewem, broučku?
- Jasně. Spolehni se. - Děkuju.
Ahoj, Constance.
Přestaň Derekovi posílat ponožky.
My máme peníze.
Ne, spodní prádlo máme taky.
Jít na terapii by mě ani nenapadlo. A jsem tu.
Podle Marka a Donny jste dobrá.
Doufám.
Já a moje studentský půjčky taky.
Proč jste přišla?
Nevím.
Donna říkala, že nad sebou mám černý mrak.
Vidíte ho snad?
Vidím člověka, co o sobě nerad mluví.
To je v pořádku.
Co ty gumičky?
- Jsou pro mě důležité. - Proč?
Prostě jsou.
Začneme zlehka. Děje se ve vašem životě něco nového…
Jsou snad ze zlata?
O mně se bavit nemáme. Ale jestli se chcete všemu vyhýbat, fajn.
Je to váš čas. Buďte v háji dál.
Ty jo.
Ježíši, moc se omlouvám.
Mám za sebou šílenej den. Můžeme, prosím, začít znovu?
Ne, díky. Bylo to ještě horší, než jsem čekala.
Sakra.
Když jsem byl designérem
a měl jsem blok, chodil jsem si sem pro inspiraci.
Není to úžasný?
To jo.
Muzea miluju.
Nesnáší je.
Vím, že bych je měl milovat, tak jsem se to naučil předstírat.
Prostě najdi obraz, který tě osloví, i když nebudeš vědět proč.
Třeba tenhle.
Podle mě znázorňuje nemožnost bytí.
Je tam světlo i tma, čas ustupuje do dálky.
A je tam i osel. Vzpomenu si na Shreka.
Shrek!
Mně se líbí ten.
Připomíná mi tátu.
Bral tě na ryby?
Nikdy.
Má takovou čepici.
Nejsme si blízcí, ale pár dobrých dní jsme spolu zažili.
Hele.
Jestli potřebuješ inspiraci, můžeš mě namalovat nahou.
Jak se povaluju a jím jablko.
To bys vydržela devět hodin?
- To je moc dlouho. - Jo.
Musíš mě namalovat při něčem, co vydržím dělat.
- Při čem? - Při spánku.
- Jo? - Nebo…
- Při doomscrollingu. - Při vybírání večeře.
Dobrý nápad. Takové postmoderní zátiší.
Máš velký štěstí, že mě přitahujou snobové.
To mám.
Louisi?
Není ti nic?
Zase myslíš na Saru? Když se jí neozveš, dál se neposuneš.
To bys měl. Co když na tebe čeká?
Pro jeden den už bylo radosti dost.
Louisi…
Louisi, no tak.
Zahánět jsi ho nemusela.
Hej.
Čau, Matty. Máš chvilku?
Ne, jsem zavalenej prací.
Sranda.
Víš, že jsem na tvojí straně, že jo?
Občas mám pocit, že jsi jedinej.
Co je?
Nic.
To je celý.
Bezva.
A zatnout. Dobře.
- Dereku, co ty tady? - Liz mi řekla, kde jste.
Můžeš na slovíčko?
Povídat si nebude. Cvičením zahání svoje halulu.
Briane, vršek horní části tvých stehen jsem ještě neviděl.
Ukazuj je častěji.
Můžeš zůstat.
Dobře zatínáte.
Díky.
Na tohle jsem kývl jen v domnění, že tady mě nikdo moc balit nebude.
Jsi svalnatej starouš. Neovládnou se. Nestyď se.
Zažil jsem 70. léta.
Myslíš, že jsem neměl trojku s chlapem?
Cože? Zavři tu svoji starou hetero pusu.
Bývalo to povinný.
Nekecá. V osmdesátkách to bylo stejný.
Chybí mi Steve. A velkej, vysokej Randall.
Hele…
Gratuluju, připravils ho o slova.
Co je? Pojď.
Mám hromadu otázek.
Pořád Maye píšu a nezvedá mi telefon.
- Ten Louis mě rozhodil. Jsem nejhorší. - Jsi nejlepší.
Jsi člověk.
Ten hajzl ti vzal nejlepší kámošku.
Ale našla jsi skvělou náhradnici.
- Bože, Liz, teď se to nehodí. - Já vím.
Stejně je to pravda.
- Půjčím si klobouk. - Díky, Seane. Gaby moje oblečení nechce.
Proboha, naposledy. Měřím metr osmdesát. Je to fyzicky nemožný.
Ale stejně.
Moje ex tamhle mluví s Jorgem. Nekoukejte tam.
Takže se podíváme.
Omlouvám se. Španělsky neumím.
Kde je sakra Sean?
- Ty kráso. - Kočka.
Schováváš se před sexy ženskou s aurou bohyně a bomba zadkem?
Je suprová. Chci, abyste spolu byli navždy.
Hej.
Proč se jí vyhýbáš, Seane? Podváděls ji?
Zažil jsi týden božího sexu a pak zjistil, že to je zločinec,
co se u tebe ukrývá?
To se evidentně stalo tobě, což mě moc mrzí.
- V pohodě. Byla jsem ve zprávách. - Aha.
Do Afghánistánu mi napsala, že už mě nechce.
- Ne! - Svině.
Zareagoval jsem blbě.
Zachoval jsem se jako hovado. Velký.
- Ne! - Ty svině!
Nejsem na to hrdej. Ale do očí se jí podívat nemůžu.
Vy dva jste na sebe moc přísní.
I když Gaby na to nejde tak zbaběle.
Ale věřte mi, že jste nejlaskavější lidi, co znám.
- Díky, Liz. - Děkuju.
- Přesto se budu skrývat. - Hodně štěstí, protože jde sem.
A jéje.
- To ne. - Co řekneme?
- Nevím. - Nic, prosím.
Tak ji sbalím já.
Prosím tě.
Děláme si srandu. Už odešla.
Naletěl!
Klobouk si nechám.
- Zlobí se. - „Naštvaně odejdu.
- Mám sexy bejvalku.“ - „Jdu zpátky.“
Nikdy jsem na děti neuměl být tvrdej, zvlášť ne na Matthewa.
Proč to tak mám?
Z 16 chlapů v téhle místnosti jich 11 má oholený genitálie.
Gaby mi o tom počítání říkala. Měl bys toho nechat.
Takže 12.
Neznám tvoji minulost, ale tohle dělám už přes 10 000 hodin,
takže to asi chápu.
Nejsi věštec, Paule.
Zdráháš se nastavit hranice, takže předpokládám,
žes vyrůstal s emočně nestabilními rodiči.
To sedí na oba.
A jako malej sis vyvinul strategie, jak se před tou bolestí ochránit.
Třeba že se za každou cenu vyhýbáš konfliktům.
- Jo. - Jo.
Možná věštec jsi.
Kdy umřu? Ne, neříkej mi to.
Čtrnáctého ledna. Ušlapou tě na koncertě.
Kterej rok? Na jakým koncertě? Na Cher? Bude mít turné?
Takže tak, Dereku.
Pořád v sobě máš toho zranitelného kluka.
Říkáme tomu stín.
Takže pokud jde o Matthewa, máš za to, že jsi dobrý, obětavý táta,
a zatím ho rozmazluješ.
Nebojíš se, že mu ublížíš.
Bojíš se, že ublížíš sobě.
A to je sobecký.
Ty jo.
Díky, Paule.
Já děkuju tobě.
Bože, moc mi to chybí.
- Už vím proč. - Beyoncé.
Ušlapou tě na koncertě Beyoncé.
Budu mít lístky na plochu?
- Pojď dál. - Díky.
Promiň, že jsem tak utekl.
Na omluvu jsem ti v suvenýrech koupil magnet.
Ten, co se ti líbil.
Ty bláho.
Jo, jako by ten velkej obraz smrskli na velikost magnetu,
což si ten umělec jistě přál.
Jo.
Omlouvat se nemusíš.
Já jsem to ráno asi přehnal.
- Gaby vezme Alici na zápas Sparks. - Aha, to je fajn.
- Čau, Louisi. - Čau.
- Tati, zase mi kradeš vitamin C? - Rozhodně ne.
Kradu. Musím ho schovat a pak jako najít.
- Takže fandíte Sparks. - Já za ně hraju.
Bezva.
Jo.
Klidně to řekněte.
Cítím to z vás jako teplo z radiátoru.
Podívejte.
Mají vás fakt rádi.
A já se snažím být dobrý člověk.
Vážně.
Jimmy říká: „Jak pomůžu Louisovi?“
Nebo Alice: „Myslíš, že Louis bude v pohodě?“
A já chci jenom říct: „Koho to zajímá?
Zabil mi nejlepší kámošku. Ať táhne do prdele.
Měl by navždy sedět v base.“
Jenže tam nesedíte.
Proč se nám pletete do života?
Proč jste tady?
Na zápasy Sparks jsme Alici brávaly s Tiou.
Měly jsme trapnej taneček, abychom se dostaly na obrazovku. Takhle.
Robot a potom pět, šest, sedm, osm.
To bylo celý. A nikdy nás nezabrali. Bylo to moc oplzlý.
Bylo to fuk. Hlavně že jsme rozesmály Alici,
rozesmívalo to mě a rozesmívalo to i Tiu.
Podívejte…
oni vám možná odpustili,
ale já vám neodpustím.
Nikdy.
Tia tady nemůže být.
Nemůže tančit jako idiot a žít svůj život.
Jen kvůli vám.
Takže fakt, že vy žít můžete,
ale nechcete, bože, to mě sere.
Hrozně moc.
Je to neuctivý vůči ní
a je to neuctivý i vůči mně.
Člověče, běžte si žít vlastní život.
Rozumíte?
Rozumím.
Dobře.
Ahoj.
Nevím, jestli si mě pamatuješ.
Louis, že?
Jo. Louis.
Jsi poslední, koho bych tady čekala.
Předposlední.
Já ho přivezl.
Domů dojedu sám.
To asi bude lepší.
Ty jo, to je hodně divný.
Já vím.
Představovala jsem si tolikrát, co bych udělala, kdybych tě viděla.
Někdy jsem ti dala facku.
Někdy jsem tě objala.
Teď před tebou stojím a netuším,
- co s rukama. - Je to moje vina. Promiň.
- Měl jsem přijít mnohem dřív… - Už vím.
Louisi.
Jsem moc ráda, že jsi v pořádku.
Moc jsi mi chyběl.
Ty mně taky.
Chci ti toho tolik říct…
Zlato, sehnala jsi ten…
Lásko,
tohle je Louis.
Jo.
Zdravím. Jak se máte?
Casey.
Rád vás poznávám.
Jo.
Zítra ráno jdeš s Jimmym na túru
a potom na neurologii.
Liz, říkám, že mi nemusíš volat kvůli každé…
Líbí se mi, když mučíš jiný lidi než mě.
Mně se líbí trávit s tebou čas.
Taky mě to s tebou baví. Chceš si zahrát Gears of War?
Nevím, co to je, ale chci a moc.
Čau, kamaráde.
- Máš chvilku? - Teď ne. Paříme Gears of War.
- Teď. - Aha. Pak přijdu.
Na kuráž.
To dáš.
Vážnej výraz.
Co je, tati?
Kamaráde, dlužím ti omluvu.
- Přijímám. - Počkej.
Mám tě rád.
Mám tě rád tak moc, že ti to možná brání v úspěchu.
Je ti 25.
Musíš v životě prorazit sám,
což se ti nikdy nepodaří,
když ti budu sundávat míče ze stromů.
To už se nestane.
To byla metafora.
Meta co?
Vyhazuju tě.
Hej, no tak.
Já se snažím.
Podle mě ne.
A myslím, že bych nebyl dobrý táta,
kdybych ti dovolil tady zůstat…
a nesnažit se.
Do zítra si sbal věci.
Navedla tě máma?
Ne.
K tomuhle jsem došel sám.
Já myslel, že mě podporuješ.
- Jsi v pohodě? - Jo.
Uf.
- Být zlej polda je na nic. - Já vím.
Jednoho dne ti poděkuje.
Kam jdeš?
Omluvit se mu za to, jaks byl zlej.
Má chlapa jménem Casey?
Ať si ten hnusák políbí.
Byl vlastně dost pohlednej. A milej.
Asi nějaký pako.
- Paule. - Jako většina fešáků.
Nemůžeme si pomoct.
Paka dvojčata.
Je nejvyšší čas odejít.
Kdože je ten Brit?
Řidič, co zabil Jimmyho ženu.
Ježíši, Paule, tos mi měl říct před tím výletem.
Já myslela, že to je gay z posilovny.
On není gay.
Jen Angličan.
Jak jsi na tom?
- Líp. - Jo.
Když teď vím, že je v pohodě, nepřipadám si tak bezvýchodně.
Víte co, chci vám oběma poděkovat.
Nenapadlo by mě, že na mě budete tak hodní.
Pořád nevím, jestli si to zasloužím.
Ty jo. Co ten proslov má znamenat?
Myslím, že se s náma loučí.
Jo.
Co budeš dělat?
Vypadnu odtud.
Možná se přestěhuju do San Diega. Mají tam skvělou zoo, ty mám rád.
Vlastně se asi vrátím ke grafickému designu.
Co bude s nejhorším kafem na světě?
To už jsem si odškrtl.
Rozumím.
Budeš mi chybět.
Ty mně taky.
Opatruj se.
A teď jsi na řadě ty, kamaráde.
Nečekej a zavolej Sofi.
Jaké Sofi?
Fakt díky!
Není zač!
Kdo je Sofi?
- Nikdo. - Řekni mi to.
- Ne. - Tati?
Říkal jsem ti, ať si hledíš svýho.
Sofi.
Promiňte, máte za sebou pár těžkých let. Proč myslíte, že už jste připravený?
Nevím.
Asi doufám, že když zase půjdu s kůží na trh,
třeba se stane něco dobrého.
A konečně mi došlo,
že první krok musím udělat já.
Ahoj, Marisol.
Promiň, že se ti vyhýbám.
Jak se máš?
Překlad titulků: Kristina Himmerová