Vai tu redzi cilvēku?
Jā. Viņa tur ir.
Labi.
Iespējams, tevi vēlāk aplaupīs.
Paldies par ēdienu, puika. Tad jau tiksimies.
Vispār, Pol, mums neiznāca parunāt par to, kā tev klājas.
Nu kā man var klāties? Sēžu mājās, jo man ir halucinācijas.
Jā. Vakar viņš ieknieba manai draudzenei Endželai, lai pārbaudītu, vai ir īsta.
Bija īsta.
Acīmredzot neviens vīrietis viņai sen nebija pieskāries.
Neticami, ka urīnceļu infekcija izraisa ko tādu.
Jā, kopā ar Pārkinsonu.
Papildu infekcija var radīt organismam stresu
un izraisīt ļoti dīvainu reakciju.
Vismaz vari mazliet atpūsties.
Es negribu atpūsties. Darbu es mīlu vairāk par visu.
- Ko tu dari? - Par visu?
Nu, es…
Darbu es pazīstu ilgāk nekā tevi.
Diez ko neizlocījies.
Paklau, Pol! Zinu, ka ir grūti,
bet tu teici, ka uz mums paļausies, un visi ir gatavi palīdzēt.
Mēs ar Gabiju pieņemsim tavus pacientus.
Džūlija gādās par tavām zālēm, miega higiēnu
un citām… guļamistabas aktivitātēm,
kas var palīdzēt uzlabot noskaņojumu, ja saproti, ko domāju.
- Visi saprot. - Jā, labi.
Pārējie palīdzēs veikt vingrinājumus
un izveidot tādu režīmu, lai tu atgūtos ātrāk.
Un Šons vadās tevi apkārt
un iztīrīs baseina namiņa notekas.
- Kā tas palīdz Polam? - Tas palīdz man.
Plānošana nav mana stiprā puse, jo man nepatīk citus izrīkot,
nepatīk jaukties citu lietās,
tāpēc mēs atradām speciālisti.
- Ak dievs! - Vari nepateikties.
Tā. Tavs nedēļas plāns būs gatavs rīt no rīta.
Paldies jums visiem par palīdzību.
Mēs esam ļoti pateicīgi, vai ne?
Runā savā vārdā!
- Nu beidz, Pol! - Tas nekas.
Te es labi sagatavošos aukles darbam, jo tu esi liels bēbis.
Jā, esi. Tu esi mans lielais mazais puika.
Es tevi nositīšu.
Nu re!
- Paskat! - Cik viņš jauks!
Man tiešām prieks par tevi. Neticami, ka tiki Veslijā.
Cik forši! Šo es uzsaucu.
Tik laba?
- Tā vienmēr piemuļķo, jo izskatās garda. - Tāda ir mūsu viltība.
Gabija grib zināt, ko daru. Nu, panāc!
Pamēģini vienreiz pasmaidīt!
Smuki.
Atvainojiet!
Hei! Kā jums šonedēļ klājas?
Lieliski.
Vēlreiz paldies, ka piekritāt pieņemt mūsu draudzeni Maju.
- Nu protams. - Redzējām, ka viņai iet grūti.
Viņa psihoterapeitus necieš, bet pārliecinājām,
ka jūs esat psihoterapeite tiem, kam psihoterapeiti nepatīk.
Lozungs manām reklāmas precēm.
Tā. Iepriekšējās reizes beigās tu, Mark, skaidroji,
kāpēc dusmojies, ka Dona pateica, ar ko beigsies filma, kuru skatījies.
Nenosodu, bet ceru, ka šie nieki ir aiz muguras.
Viņam ne.
- Tā bija necieņas izrādīšana. - Pagājuši 25 gadi.
Visi zina, ka Brūss Viliss bija miris visu laiku. Tiešām visi.
Un tu esi vēstures skolotājs. Vai pārmetīsi viņai,
ja viņa pateiks, ka Hamiltona beigās nodibina Ameriku?
Redzat?
Redzat, ar ko jāsadzīvo?
Vecīt! Hamiltona beigas ir šīs.
Mēs tajās dzīvojam.
Tagad. Reāllaikā.
- Viņa pabeidza? - Jā.
Labi.
Mammīt!
- Tu mani nobaidīji. - Atvaino!
Neesmu radis, ka, atverot durvis, kāds uz mani kliedz.
Nu, es tev piedodu.
Jā, vispār biju te vakar vakarā.
Es atbraucu, panācu pa celiņu
un sapratu, ka man mugurā ir viscaur melns treniņtērps
un izskatos pēc sasvīdušas nindzjas.
Žēl gan. Nindzjas man tiešām patīk.
Nu… Sasodīts!
Te būs rezerves atslēga mašīnai. Domāju - var noderēt.
Vispār es trīs rezerves atslēgas jau uztaisīju.
Nevajadzēja to sacīt.
- Varēji pateikt paldies. - Varēju pateikt paldies.
Paldies. Cik jauki no tavas puses!
Jā, man droši vien jābrauc.
- Labi. Forši. - Labi.
Varbūt - tā kā es savās mājās tev iedevu ledus tēju -
tu varētu pacienāt mani ar kafiju?
Man jābrauc uz darbu, bet varētu tev atvēlēt 15 minūtes.
Tā. Nu es tev varu atvēlēt tikai 14 minūtes.
- Redzi? Kāda ir sajūta? - Ne visai.
- Jā. - Nāc iekšā!
- Laiks negaida. - Labi.
Liza, es par šo mazliet padomāju.
Tu esi mana paciente,
tāpēc nav pareizi, ka es te vispār atrodos.
Labs mēģinājums.
Dzer savu zaļo smadzeņu smūtiju!
Šorīt tev būs fizioterapija,
un pēcpusdienā Braiens tevi vedīs uz sporta zāli.
Nevar ielikt blenderī salātus un nosaukt to par smūtiju.
Smūtijā ir saldējums un šokolādes sīrups, un…
atlikumu iedod metāla krūzītē.
Tas ir kokteilis, Pol.
Labi. Dzeršu kokteili.
Arī es iecirstu iekšā kādu kokteili.
Var ar iesala garšu?
Arī es tādu gribu, mā.
Es netaisu kokteiļus!
Ja Džimijs prasa, tā ir mana futbola bumba viņa kokā.
Nocelšu vēlāk.
Prieks, ka tu sporto, draugs.
Rīt man būs darba pārrunas Panera.
- Man garšo viņu limonāde. - Lieliski!
Viņš ienāca un nometa savu netīro veļu, lai tu izmazgā?
Nē. Viņš vēlāk atnāk un izmazgā to pats.
Kāpēc tu melo?
Vai redzi, cik viņš nosodoši skatās?
Kā haizivs, kas saož asinis.
- Jā. - Vai tas ir tas puika, kas manās kāzās
bija ģērbies tikai apenēs?
Tas pats.
Viņš atkal zaudēja darbu un bija spiests uz brīdi pārvākties atpakaļ.
Mēs viņu ļoti mīlam, bet - vāks! - viņš netiek ar sevi galā.
Bet gan jau viņam tas izdosies, pareizi?
Var būt visādi.
Vecāku lielākā kļūda - viņi bērnu vietā dara par daudz.
Ja bērniem ir problēma, viņi ir klāt un to atrisina.
Bērni neiemācās izturību.
Vai jūs ar viņu ucināties?
Kurš grib kokteili?
Ar papildu putukrējumu, lūdzu!
- Tā. Vārnas nepiemin ļaunu. - Piemin gan.
Pirms nedēļas to uzzināju,
tāpēc ar to cenšos būt uzmanīgs.
- Kāpēc? - Izdrāzu tās māti.
Es joprojām nožēloju, ka pateicu, ka atbraucu šurp vakar.
Tas ir kā toreiz, kad biju veikalā,
pirku tamponus, salvetes un pudeli vīna
un jauns vīrietis teica: "Smaga diena?"
Un es teicu: "Nāvīgas mēnešreizes."
Un domāju - kaut nebūtu to teikusi.
Tu to izdarīji vēlreiz.
Velns!
Tā, ātri - pasaki kaut ko apkaunojošu tu!
Kad Alisei bija seši gadi, es no bērnudārza izņēmu nepareizo bērnu.
Ak kungs! Nolaupīt bērnu ir daudz trakāk.
Jā. Un es burtiski vilināju viņu uz furgonu, piesolot konfekti.
- Ko? Labi. - Manai aizstāvībai - bija Halovīns. Jā.
Bija vairāki Optimi Primi.
Biju par to pilnīgi aizmirsis.
Neticami, ka mans mazais Optims Prims dosies uz koledžu.
Ak! Uz koledžu?
Manējam ir deviņi, un man jau viņa pietrūkst.
Kā tu tiec ar to galā?
Nezinu. Vienkārši mēģinu…
Nesaki! Manas 14 minūtes ir galā.
Tātad nu mēs zinām, kā sākt mūsu nākamo sarunu.
Jā, ja tāda būs.
Bija interesanti.
Izmanto rezerves atslēgu!
- Beidz drāzt vārnas! - Jā. Es tevi pavadīšu.
Man tikko izdevās atvadīties.
Neļauj man to sabojāt!
Labi. Atā, Džimij!
Labi. Atā, Sofī!
Sasodīts! Somiņa. Neskaties!
Ignorē mani! Atceries lieliskās atvadas!
Vecīt!
Kā tu viņu neuzaicināji uz randiņu?
Liza, tu zini, ka man nepatīk tikt izspiegotam.
Bet viņai taisnība, vecīt.
Tas bija sāpīgi.
Velns parāvis!
Es teicu, ka viņai viņš patīk, jau kad viņš nopirka mašīnu.
- Ei! Dabūju. - Tā, zināt ko?
- Visi prom no mana pagalma! - Es neesmu tavā pagalmā.
Ei, zini ko? Es te vēl brīdi uzkavēšos.
- Tu netiec lejā, ja? - Netieku gan.
- Ei, tev palīdzēt nokāpt? - Nē. Vai palīdzēt nokāpt tev?
Zināt ko? Ej ratā! Ej ratā!
- Ej ratā! - Nelamājies uz mani, ķēms!
Man vajag, lai palīdzat nokāpt.
Tātad tu gribēji satikties, lai pateiktu, ka skaistai dāmai tu patīc
un tu neko šajā sakarā neizdarīji?
- Es pateicu, ka man bija sekss ar putnu. - Nu malacis!
Nespēju beigt domāt, cik esmu paralizēts.
Varu saderēt, ka tev ir tāpat.
Joprojām visu laiku domā par Sāru?
Visu laiku ne.
Tikai kad esmu aizmidzis.
Un kad esmu pamodies.
Bet nekad tajās 30 sekundēs starp vienu un otru.
Labākās 30 sekundes dienā.
Zinu, ka man jādzīvo tālāk, bet esmu galīgi iestrēdzis.
Mēs abi.
Jā, bet ir kāda atšķirība. Es cenšos virzīties uz priekšu.
Es ļauju sev būt laimīgam.
Es smaidu. Patiesībā bieži.
Šādi.
Baisi.
- Tiešām? - Jā.
Es to daru tik daudz.
Tu pat nedomā, ka esi pelnījis būt laimīgs.
- Tā nav. - Esi pelnījis būt laimīgs?
Nē, protams, ne. Jucis esi?
Tā, zini ko? Pietiek. Ejam kaut ko izdarīt!
Kas tev agrāk sagādāja prieku?
- Vienatne un pašizolācija. - Izklausās pēc viltības. Izstāsti!
- Nē. - Nu taču!
- Nē. - Jā.
- Nē. - Nu taču! Izstāsti!
- Nē… - Lūis, kas tevi iepriecina?
Vai to nozīmē "džimijot"? Nelikt mierā,
līdz otrs piekrīt izdarīt, ko gribi, lai tikai tu aizvērtos?
Lielā mērā.
Nu bļāviens! Tā ir briesmīga.
Par to nu mēs esam vienisprātis.
Kāpēc mēs esam te?
Es te esmu tāpēc, ka te nav Lizas.
Un vēl man ir eksistenciāla krīze, jo savu darbu es mīlu vairāk par visu
un nezinu, kas esmu bez tā.
Un ko man ar to tagad iesākt?
- Nezinu. Jūties neveikli! - Darīts.
Mana bijusī, Merisola, atkal ir pilsētā, un nezinu, kāpēc viņa zvana,
bet zinu, ka nemaz negribu to zināt.
Tu izskaties disregulēts.
Gribi par to parunāt?
Nē. Tu to nedarīsi, kamēr nejutīsies labāk.
Pateikšu vienu paņēmienu.
- Nē. - Tikai vienu.
- Nē. - Labi. Nē. Piekāst!
Nē, labi. Parunāsim par to nākamnedēļ.
Sveiki, kungi!
Zināju, ka atradīsi ceļu atpakaļ.
Pirmo reizi šeit redzu tik daudz melnādainu cilvēku.
Nu tā. Pirmkārt, ko tādu skaļi nedrīkst teikt.
Es saku, ka tas ir labi.
Otrkārt, mums nepatīk, ka mūs skaita.
- Tiešām ne. - Nepatīk gan.
Skaidrs. Četri pret vienu. Uzvarējāt.
- Nu tā. - Jā.
Tā, Pol! Līdz šim no taviem pacientiem ir sazinājies tikai Holisa kungs.
Viņš zvanīja, jo gribēja runāt par netaisnīgu uzmākšanās situāciju darbā,
kur viņš neesot bijis vainīgs.
Bet tad viņš pajautāja, vai mani pupi ir tik lieli, cik izklausās,
- tāpēc šķiet, ka viņš varēja būt vainīgs. - Varbūt.
Kā tev ar halulū?
Retāk. Bet man nepatīk, ka tu tās sauc par halulū.
Jā, bet izklausās superforši, tāpēc domāju - tā mēs tās sauksim.
Halulū.
Sveiki! Tikai paķeršu uzkodas laimes misijai.
Gribi nākt?
Nē. Man būs jauna kliente. Bet lai veicas!
- Pol? - Man ir smadzeņu slimība, citādi ietu.
Esi izmēģinājis valriekstus?
Varat iet.
- Labi. Paldies. - Ejam!
Kāpēc maisi tēju tā, it kā tā tev būtu ieķērusi pakaļā?
Gribi zināt, kāpēc?
Uzgaidi! Liza. Kas?
Pēc divām minūtēm Braiens tevi vedīs uz sporta zāli.
Vari pat nepieminēt, cik īsi ir viņa šorti.
Viņš nekad nemainīsies.
Liza, lai gan esmu pateicīgs, tev tiešām nav man jāzvana ik pēc di…
Varam, lūdzu, aprunāties?
Protams. Nāc līdzi!
Bāc, tas Lūiss ir visur.
Ko tu par viņu domā? Viņš ir maita, ne?
Man patīk viņa akcents.
Izklausās sadomāts.
Tas mani smīdina.
Nevar būt, Pol. Arī tu? Viņš nogalināja Tiju.
Nu Alise un Džimijs ar viņu čomojas.
Un man tas akcents riebjas.
Vai viņš kāds Popinsas skursteņslauķis? Tiešām gribas kraut viņam pa purnu.
Klau, kopīga trauma liek darīt trakas lietas.
Varbūt Džimijs un Alise domā: ja būs labi Lūisam, tad arī viņiem.
Varbūt viņiem patīk biezas uzacis. Nezinu.
Zinu tikai - izskatās, ka tas palīdz, tāpēc nav izvēles.
Mums jāiekož mēlē un jāsamierinās.
Ak dievs!
Redzu tavus sēkliniekus.
Un es nekad nemainīšos.
Izskatās, ka esi aizdedzies.
Esmu klāt. Visiem patīk mani šorti.
Nevienam nepatīk.
Polam taisnība.
Mums jāievieš kārtība un jāmet Metjū laukā.
Man patīk šī pārliecība.
- Ātrs jautājums. - Jā.
Kam domāts tas sendvičs?
Man.
Bet tev negaršo sinepes.
Nē, garšo. Pat ļoti.
Nokod!
Nu labi.
Tas ir Metijam.
Baidos, ka viņš būs galīgi apjucis, kad tu viņam parādīsi durvis.
Kāpēc tas vienmēr jādara man?
Domā - man patīk būt sliktajai?
Nē, ļoti patīk.
Klau, es zinu, ka daru to labi -
- varbūt vislabāk… - Tā ir.
Bet man sāp sirds ik reizi, kad jāsadod mizā bērniem
- vai tev. - Vai manai mammai.
Nē, tas ir pats labākais.
Vispār es viņai piezvanīšu tūlīt pat, lai sevi iepriecinātu.
Vai nokārtosi, lūdzu, šo lietu ar Metjū, mīļum?
- Protams. Tiks darīts. - Paldies.
Sveika, Konstansa!
Lūdzu, beidz sūtīt Derekam jaunas zeķes!
Mums nauda ir.
Nē, mums ir arī apakšveļa.
Nekad nedomāju, ka iešu uz psihoterapiju, bet te nu es esmu.
Marks un Dona teica, ka esat laba.
Es tā ceru.
Es un mans studiju aizdevums arī tā ceram.
Tātad kāpēc esat te?
Es nezinu.
Dona teica, ka pēdējā laikā virs manis ir tumšs mākonis.
Jūs redzat tumšu mākoni?
Es redzu cilvēku, kam nepatīk runāt par sevi.
Bet tas nekas.
Kas ar tām matu gumijām?
- Tās man ir svarīgas. - Kāpēc?
Tā vienkārši ir.
Sāksim ar kaut ko vienkāršu. Vai jūsu dzīvē notiek kas jauns?
Vai tās ir no zelta?
Tā. Mēs te neesam, lai runātu par mani, ja?
Bet, ja gribi no problēmām izvairīties, labi.
Šī ir tava stunda. Vari palikt savos mēslos.
Oho!
Ak dievs! Es ļoti atvainojos.
Man šodien bija vājprātīga diena.
Varam, lūdzu, sākt no gala?
Nē, paldies.
Jā, šis bija vēl sliktāk, nekā iztēlojos.
Bļāviens!
Kad biju grafiskais dizainers,
ja es kādreiz iestrēgu, nācu šurp pasmelties iedvesmu.
Vai nav brīnišķīgi?
Jā.
Man muzeji patīk.
Viņam muzeji riebjas.
Es saprotu, ka man tiem vajadzētu patikt,
tāpēc esmu iemācījies izlikties.
Vienkārši atrodi kādu gleznu, kas uzrunā tavu dvēseli, pat ja nezini, kāpēc.
Kā šī.
Piemēram, man šī stāsta par eksistences neiespējamību.
Ir gaisma un tumsa. Ir laiks, kas aiziet tālumā.
Un vēl tur ir ēzelis, kas liek domāt par Šreku.
Šreks!
Man patīk šī.
Atgādina par manu tēti.
Vai viņš tevi veda makšķerēt?
Nē, ne reizi.
Bet viņam ir tāda cepure.
Kaut arī neesam tuvi, mums bija dažas labas dienas.
Ei!
Ja tev vajag iedvesmu, tu vari uzgleznot mani kailu -
atgāzušos un ēdam ābolu.
Tu tā nosēdētu deviņas stundas?
- Nē, tas ir ļoti ilgi. - Jā.
Tev vajadzētu gleznot mani, kad daru to, ko varu izdarīt tik ilgi.
- Piemēram? - Kad guļu.
- Jā? - Vai…
Kad sēdi telefonā.
Kad izlemju, ko pasūtīt vakariņām.
Nu, man patīk. Tā būs tāda postmoderna klusā daba.
Kā tev paveicies, ka man ļoti patīk pretenciozi cilvēki.
Tā tiešām ir.
Lūis!
Viss kārtībā?
Atkal domā par Sāru?
Tu netiksi tālāk, ja ar viņu neizrunāsies.
Tā ir. Ja nu viņa visu laiku tevi gaida?
Domāju - vienai dienai prieka pietiek.
Lūis…
Lūis, nu beidz!
Neticami, ka tu viņu aizdzini.
Vecīt!
Ei, Metij! Ir brītiņš?
Nē, esmu darbos līdz ausīm.
Joks.
Tu zini, ka es turu par tevi īkšķi, ja?
Dažreiz ir sajūta, ka tu tāds esi vienīgais.
Kas ir?
Nekas.
Tas viss.
Forši.
Un sasprindzinies!
Un sasprindzinies! Labi.
- Derek, ko tu te dari? - Liza pateica, ka esat te.
Ei, vari mani ātri uzklausīt?
Pols te nav, lai runātu. Viņš te vingro, lai aizdzītu halulū.
Zini, Braien, es iepriekš nebiju redzējis tavu augšstilbu augšdaļu.
Tev vajadzētu to izrādīt biežāk.
Vari palikt.
Labi sasprindzinies.
Paldies.
Klau, es piekritu braukt uz tavu zāli, jo domāju, ka man piecirtīs mazāk.
Tu esi jaudīgs vecis. Cilvēki nespēj savaldīties.
Nejūties neērti!
Es piedzīvoju septiņdesmitos.
Domā - man nav bijis sekss trijatā ar vēl vienu veci?
Ko? Aizver savu veco naturāļa muti!
Agrāk tas bija obligāti.
Viņam taisnība.
Pat astoņdesmitajos.
Es ilgojos pēc Stīva. Un lielā, garā Rendola.
Ei…
Apsveicu. Padarīji viņu mēmu.
Kas par lietu? Ejam!
Pag, man ir tik daudz jautājumu.
Atstāju Majai tūkstoš ziņu, tomēr viņa uz maniem zvaniem neatbild.
Tas Lūiss sajauca man galvu. Esmu briesmīga.
Tu esi labākā.
Tu esi cilvēks.
Tas ķēms atņēma tev labāko draudzeni.
Un, protams, tu atradi spožu dublieri.
- Ak dievs, Liza! Nav īstais brīdis. - Piekrītu.
Bet vienalga tā ir taisnība.
- Man jāaizņemas tava cepure. - Paldies, Šon.
Gabija nekad negrib vilkt manas drēbes.
Ak kungs! Saku pēdējo reizi:
esmu 180 cm gara - tas burtiski nav iespējams.
Vienalga.
Tur mana bijusī runā ar Horhi. Neskatieties!
Nu mēs noteikti skatīsimies.
Ļoti atvainojos. Es spāniski neprotu.
Kur, pie velna, ir Šons?
- Nu gan! - Smuka.
Tātad tu slēpies no tās satriecošās sievietes
ar dievietes enerģiju un lielu dibenu?
Es viņu mīlu.
Gribu, lai tu būtu ar viņu mūžam.
Jou!
Kāpēc no viņas izvairies, Šon? Tu viņu krāpi?
Vai jums nedēļu bija vienreizīgākais sekss,
pēc kā tu uzzināji, ka viņa ir meklēta noziedzniece
un tavā mājā slēpjas?
Tā acīmredzot notika ar tevi, un es jūtu tev līdzi.
Nekas. Mani rādīja ziņās.
Nu labi.
Kad es biju Afganistānā, viņa mani pameta, atsūtot vēstuli.
- Nē! - Nu maita!
Es reaģēju slikti.
Biju īsts kretīns. Tiešām zemisks.
- Nē! - Nu maita!
Es ar to nelepojos, bet… es nespēju viņu satikt.
Jūs pret sevi esat pārāk bargi.
Gabija to, protams, dara mazāk gļēvi.
Bet ticiet man - jūs esat labsirdīgākie cilvēki, ko pazīstu.
- Paldies, Liza. - Paldies.
Bet vienalga slēpšos mūžam.
Lai veicas, jo viņa nāk šurp.
Sasodīts!
- Velns, nē! - Ko teiksim?
- Nezinu. - Neko. Lūdzu!
- Ja ar viņu nesalaidīsi tu, salaidīšu es. - Beidz!
Mēs tevi āzējam. Viņa ir prom.
Izdevās!
Cepuri paturēšu.
- Nu viņš ir nikns. - Nē. Es nikni slāju prom,
- jo man ir seksīga bijusī. - Eju uz mašīnu.
Es nekad neesmu pratis būt stingrs pret bērniem, īpaši pret Metjū.
Kāpēc es tāds esmu?
No 16 puišiem, kas ir šajā telpā, 11 ir noskuvuši ģenitālijas.
Jā, par skaitīšanu Gabija man izstāstīja.
Tev tas jāizbeidz.
Tagad 12.
Klau, es tavu pagātni nezinu, bet pēc 10 000 stundu šajā darbā
domāju, ka tīri labi saprotu.
Tu neesi gaišreģis, Pol.
Spriežot pēc tavas nevēlēšanās noteikt robežas, pieņemu,
ka uzaugi ar emocionāli nestabiliem vecākiem.
Tādi bija viņi abi.
Bērnībā tu droši vien radīji stratēģijas, kā sevi no šīm sāpēm pasargāt.
Piemēram, par katru cenu izvairījies no konflikta.
- Jā. - Jā.
Varbūt tomēr esi gaišreģis. Kad es nomiršu? Nē, nesaki!
14. janvārī. Tevi sabradās koncertā.
Kurā gadā? Kādā koncertā? Vai Šēras? Vai viņai ir turneja?
Tātad tā, Derek.
Tas jūtīgais bērns joprojām dzīvo tevī.
Mēs to saucam par savu ēnu.
Tātad, kad runa ir par Metjū, tu domā, ka esi labs, nesavtīgs tētis,
kad ar viņu ucinies.
Bet tu neuztraucies, ka sāpināsi viņu.
Cilvēks, kuru tu negribi sāpināt, esi tu.
Un tas ir savtīgi.
Nolādēts!
Paldies, Pol.
Paldies tev.
Ak dievs, kā man šī pietrūkst.
- Es redzu, kāpēc. - Bejonse.
Tevi sabradās Bejonses koncertā.
Man ir vietas pie skatuves?
- Nāc iekšā! - Paldies.
Klau, es atvainojos, ka tā aizskrēju.
Nopirku tev suvenīru veikalā magnētu, lai atvainotos.
Tā glezna, kas tev patika.
Velns parāvis!
Jā, gluži kā tā lielā glezna, kas samazināta līdz magnēta izmēram,
ko mākslinieks noteikti bija gribējis.
Vai ne?
Tev nav jāatvainojas.
Es droši vien šorīt pāršāvu pār strīpu.
Gabija vedīs Alisi uz Sparks spēli.
Forši.
- Sveiks, Lūis! - Sveika!
Tēt, tu atkal nozagi manu C vitamīna serumu?
Noteikti nē.
Es to nozagu. Jāaiziet paslēpt un tad jāizliekas, ka atradu.
Tātad esi Sparks fane.
Vispār nē - spēlētāja.
Forši.
Jep.
Vari pateikt.
Tas nāk no tevis kā karstums no radiatora.
Paklau, vecīt!
Tu viņiem tiešām esi svarīgs.
Un es cenšos būt labs cilvēks.
Patiešām.
Esmu dzirdējusi Džimiju sakām: "Kā lai palīdzu Lūisam?"
Vai Alisi sakām: "Domā - ar Lūisu viss būs kārtībā?"
Bet es gribu teikt: "Kuru tas uztrauc?
Viņš nogalināja manu labāko draudzeni. Pie velna to čali!
Viņam būtu jābūt cietumā mūžam."
Bet tu neesi.
Kāpēc tu joprojām esi mūsu dzīvē?
Kāpēc tu esi te?
Agrāk vispār Alisi uz Sparks spēlēm vedām mēs ar Tiju.
Mēs dejojām šo muļķīgo deju,
lai tiktu uz lielā ekrāna, un tā bija šāda.
Sākās ar robotu, un tad - pieci, seši, septiņi, astoņi.
Tas arī viss.
Mūs, protams, nekad neparādīja. Pārāk neķītri.
Bet tas nebija svarīgi, jo tā lika smieties Alisei,
lika smieties man un lika smieties Tijai.
Klau…
viņi tev varbūt ir piedevuši,
bet es nepiedošu nekad.
Nekad.
Tija nevar būt te,
dejot kā idiote un dzīvot savu dzīvi
tikai tevis dēļ.
Tāpēc tas, ka tu varētu dzīvot savu dzīvi
un izvēlies to nedarīt… Es to neciešu.
Tik ļoti!
Tā ir necieņas izrādīšana viņai
un necieņas izrādīšana man.
Vecīt, ej dzīvo savu dzīvi!
Saprati?
Sapratu.
Labi.
Čau!
Nezinu, vai tu mani atceries.
Lūiss, ja?
Jā. Lūiss.
Tu esi pēdējais, kuru es domāju ieraudzīt.
Priekšpēdējais.
Es viņu atvedu.
Es pats tikšu mājās.
Tā droši vien būs labāk.
Ārprāts! Šis ir, jā, ļoti dīvaini.
Es zinu.
Es iztēlojos… tik daudz reižu, zini,
ko es darītu, ja tevi ieraudzītu.
Un dažreiz es tevi iepļaukāju.
Dažreiz es tevi apskāvu.
Un nu es stāvu tavā priekšā un man nav ne jausmas,
- ko iesākt ar savām rokām. - Tā ir mana vaina. Es atvainojos.
- Man vajadzēja atbraukt daudz agrāk… - Es izlēmu.
Lūis!
Esmu tik laimīga, kad zinu - tev viss kārtībā.
Man tevis pietrūka.
Man pietrūka tevis.
Un es tik daudz ko gribu pateikt…
Saulīt, vai tev izdevās dabūt…
Mīļais,
šis ir Lūiss.
Jā.
Sveiks, vecīt! Kā iet?
Keisijs.
Prieks iepazīties.
Jā.
Rīt no rīta tev ir pārgājiens ar Džimiju,
pēc tam - vizīte pie neiroloģes.
Liza, saku vēlreiz: tev nav man jāzvana par…
Man patīk dzirdēt, kā tu moki cilvēkus, kas neesmu es.
Man patīk pavadīt laiku ar tevi.
Vispār ar tevi ir jautri, mamm. Gribi uzspēlēt Gears of War?
Nezinu, kas tas ir, bet ļoti.
Sveiks, draugs!
- Ir brītiņš? - Derek, ne tagad. Mēs spēlējam.
- Tagad. - Es atgriezīšos.
Izturībai.
Tu esi labs.
Nopietna seja.
Kas ir, tēt?
Draugs, esmu tev parādā atvainošanos.
- Pieņemu. - Ļauj pabeigt!
Es tevi mīlu.
Un mīlu tik ļoti, ka varbūt neesmu sagatavojis tevi panākumiem.
Tev ir 25 gadi.
Tev ar savu dzīvi jātiek galā pašam.
Un tu to neizdarīsi,
ja es turpināšu nocelt no kokiem tavas bumbas.
Tā vairs nenotiks.
Tā ir metafora.
Kāda fora?
Es metu tevi laukā.
Vecīt, nu beidz!
Es cenšos.
Domāju, ka ne.
Un domāju, ka es nebūtu ļoti labs tēvs…
ja ļautu tev palikt te, nevis…
patiešām censties.
Tev ir laiks līdz rītam.
Vai tev to lika mamma?
Nē.
Šis nāk no manis.
Man likās, ka vienmēr mani atbalsti.
- Tev viss kārtībā? - Jā.
Uf!
- Būt sliktajam policistam ir stulbi. - Zinu.
Reiz viņš tev pateiksies.
Kur tu ej?
Atvainoties Metjū par to, cik tu biji nejauks.
Viņa ir kopā ar kaut kādu Keisiju?
Pie velna to neglīto ķēmu!
Vispār viņš bija ļoti glīts.
Un jauks.
Izklausās pēc maitas.
- Pol! - Vairums glīto čaļu ir maitas.
Tādi mēs esam.
Maitas dvīņi.
Šī ir zīme, ka man jāiet prom.
Ei, kas bija tas brits?
Šoferis, kurš nogalināja Džimija sievu.
Apžēliņ, Pol! To vajadzēja izstāstīt pirms pārgājiena.
Domāju, ka tas ir viens no taviem sporta zāles gejiem.
Viņš nav gejs.
Viņš ir anglis.
Nu kā tev klājas?
- Labāk. - Jā.
Tagad, kad zinu, ka viņai viss labi, vairs nejūtos iestrēdzis.
Paklau… Es gribu jums abiem pateikties.
Es nevarēju iedomāties, ka būsiet pret mani tik laipni,
un joprojām neesmu drošs, vai esmu to pelnījis.
Kas tā par runu?
Man liekas - viņš atvadās.
Jā.
Ko tu darīsi?
Braukšu no šejienes prom.
Varbūt pārcelšos uz Sandjego.
Tur esot ellīgi labs zoodārzs. Man zoodārzi patīk.
Patiesībā - domāju, ka atkal ķeršos pie grafiskā dizaina.
Nē, bet kā tad ar pasaulē sliktāko kafiju?
Tajā kalnā esmu uzkāpis.
Tā jau gan.
Man tevis pietrūks.
Tevis arī.
Ei, laimīgi!
Un tagad ir tava kārta, draugs.
Neatliec pārāk ilgi zvanīšanu Sofī!
Kas ir Sofī?
Liels paldies par to.
Nav, par ko.
Kas ir Sofī?
- Nekas. - Izstāsti!
- Nē. - Tēt?
Ko es tev teicu, par nemaisīšanos citu lietās?
Sofī.
Neņem ļaunā - tev bijuši daži smagi gadi.
Kāpēc domā, ka esi gatavs atkal strādāt?
Nezinu.
Es laikam ceru: ja atkal atvēršos pasaulei,
varbūt notiks kas labs.
Un domāju, ka beidzot sapratu:
pirmais solis ir jāsper man.
Sveika, Merisola!
Jā, atvaino, ka no tevis izvairījos.
Kā tev klājas?
Tulkojusi Inguna Puķīte