Ser du en person?
Ja. Hun er der.
Bra. Jeg tror du kan bli ranet senere.
Takk for maten. Vi ses.
Vi fikk ikke snakket om hvordan det går med deg.
Hvordan tror du? Jeg sitter hjemme og hallusinerer.
Han kløp vennen min Angela for å sjekke om hun var ekte.
Det var hun. Hun hadde ikke blitt berørt av en mann på lang tid.
Tenk at en UVI kan forårsake dette.
Ja, og med Parkinsons kan en infeksjon stresse kroppen
og få noen rare ting til å skje.
- Du får slappe av litt. - Jeg elsker arbeidet mer enn alt annet.
- Alt? - Hva gjør du?
Jeg har kjent jobben lenger enn jeg har kjent deg.
Ikke godt reddet inn.
Paul, jeg vet det er tungt, men du sa du skulle lene deg på oss, og alle er med.
Gaby og jeg tar oss av pasientene dine. Julie tar seg av medisinene, søvnhygienen
og andre… soverom-relaterte aktiviteter
som kan hjelpe på moralen, om du vet hva jeg mener.
- Alle vet det. - Ok, flott.
Vi andre skal bidra med trening og en rutine som får deg raskere tilbake.
Og Sean skal kjøre deg rundt. Så skal han rense bassenghusets takrenne.
- Hjelper det Paul? - Det er for meg.
Timeplaner er ikke min styrke. Jeg liker ikke å tvinge folk.
Jeg liker ikke å blande meg. Derfor har vi skaffet oss en proff.
- Å gud. - Bare hyggelig.
Den ukentlige timeplanen din er klar innen i morgen tidlig.
Takk for hjelpen. Vi er takknemlige, ikke sant?
Snakk for deg selv.
- Kom igjen. - Det går bra.
Jeg får god trening som barnepike, siden du er en stor baby. Ja, det er du.
Jeg skal drepe deg.
Der går han.
- Se på ham. - Så søt.
Tenk at du kom inn på Wesleyan. Så kult. Jeg spanderer denne.
Så god?
- Jeg blir lurt av at den ser god ut. - Det er trikset vårt.
Gaby vil vite hva jeg driver med. Kom hit.
Prøv å smile denne gangen.
Søtt.
Unnskyld. Hvordan går det med dere denne uka?
Flott. Takk for at du sa ja til å møte vennen vår Maya.
- Selvfølgelig. - Vi ser hun sliter.
Hun hater terapeuter, men vi sa at du er terapeuten for folk som ikke liker dem.
Et slagord til merchen min.
Ok, forrige gang forklarte du, Mark,
hvorfor du ble sint da Donna avslørte slutten på filmen.
- Er du ferdig med den smålige dritten nå? - Det er han ikke.
- Det føltes så respektløst. - Det har gått 25 år.
Alle vet at Bruce Willis var død hele tiden. Alle.
Du er historielærer. Skal du klage når hun sier de danner USA i slutten av Hamilton?
- La, la, la. - Ser du hva jeg har med å gjøre?
Dette er slutten på Hamilton.
Vi lever i den.
Akkurat nå. I sanntid.
- Er hun ferdig? - Ja.
Ok.
Mamma!
- Du skremte meg. - Unnskyld.
Jeg er ikke vant til å åpne døren og at noen skriker i ansiktet mitt.
Du er tilgitt.
Jeg var her i går kveld. Jeg kjørte hit og gikk opp innkjørselen,
og jeg innså at jeg hadde på meg svart treningstøy og så ut som en svett ninja.
Så synd, jeg liker ninjaer.
Å, vel. Pokker.
Dette er reservenøkkelen til bilen. Jeg tenkte du kunne trenge den.
Jeg har laget tre reservenøkler. Jeg trengte ikke å si det.
- Kunne sagt takk. - Kunne sagt takk.
Takk. Det var snilt av deg.
- Jeg får vel komme meg av gårde. - Ok. Kult.
Siden jeg ga deg iste hos meg, kan du kanskje tilby meg en kopp kaffe?
Jeg må på jobb, men jeg kan gi deg 15 minutter.
Nå kan jeg bare gi deg 14 minutter.
- Hvordan føles det? - Ikke flott.
- Nei. - Kom.
- Tiden går. - Ok.
Liz, jeg har tenkt på dette.
Du er pasienten min, så det er upassende at jeg er her.
Godt forsøk. Drikk den grønne hjerne-smoothien din.
Denne morgenen har du fysioterapi.
I ettermiddag tar Brian deg med til treningsstudioet.
Kan ikke bare ha salat i en blender og kalle det smoothie.
En smoothie har iskrem og sjokoladesirup, og det ekstra er i en metallkopp.
- Det er en milkshake. - Flott, jeg tar en milkshake.
Jeg hadde tilintetgjort en milkshake. Med melkepulver?
- Jeg tar en med melkepulver. - Jeg lager ikke det!
Hvis Jimmy spør, er det min fotball i treet hans.
- Jeg henter den senere. - Bra du trener, kompis.
- Har jobbintervju hos Panera i morgen. - Jeg elsker limonaden deres.
Kom han inn og ga deg skittentøyet sitt?
Nei. Han kommer tilbake og vasker det selv.
Hvorfor lyver du?
Ser du hvordan han dømmer meg? Han er som en hai som lukter blod.
- Ja. - Er det han som kom i bryllupet
kun ikledd underbukse?
Det er det. Han mistet jobben igjen og måtte flytte hjem igjen en stund.
Vi er veldig glad i ham, men han greier ikke å finne ut av det.
Han kommer vel til å greie det?
Det kommer an på. Foreldres største tabbe er å gjøre for mye for barna sine.
Når barna har et problem, ordner de opp. De lærer ikke å takle motgang.
Skjemmer dere ham bort?
- Hvem vil ha milkshake? - Ekstra krem, takk.
- Kråker bærer ikke nag. - Jo, jeg lærte om det forrige uke.
Derfor er jeg forsiktig med ham.
- Hvorfor? - Jeg knulla mora hans.
Jeg angrer fortsatt på at jeg sa jeg kom hit i går.
Som da jeg var i matbutikken
og kjøpte tamponger, papirlommetørklær og en vinflaske,
og den unge mannen sa: "Tung dag?" Jeg svarte: "Fæl mensen."
- Skulle ønske jeg ikke fortalte ham det. - Du gjorde det igjen.
Fillern. Ok, du må si noe pinlig nå.
Da Alice var seks, tok jeg med feil barn hjem fra barnehagen.
Jøss. Å kidnappe et barn er mye verre.
Ja. Jeg lurte henne til varebilen ved å tilby henne godteri.
- Hva? - Det var riktignok halloween.
Det var mange som var Optimus Prime. Wow, det hadde jeg helt glemt.
Tenk at min lille Optimus Prime skal på college.
Wow, college?
Barnet mitt er ni, og jeg savner ham alt. Hvordan takler du det?
- Jeg vet ikke. Jeg prøver… - Ikke si det. Mine 14 minutter er over.
Så nå vet vi hvordan vi skal starte neste samtale.
Hvis det blir en.
Dette var gøy. Kos deg med reservenøkkelen.
- Slutt å knulle kråker. - La meg følge deg ut.
Det var et perfekt farvel. Ikke la meg ødelegge det.
- Ok. Ha det, Jimmy. - Ok. Ha det, Sofi.
Pokker, vesken min. Ok, se vekk. Ignorer meg. Husk mitt flotte farvel.
Kompis!
- Hvordan ba du henne ikke ut? - Liz, du vet jeg hater å bli spionert på!
Men hun har rett. Det var smertefullt.
Hva i helvete?
Jeg sa hun likte ham da han kjøpte bilen.
- Jeg har den. - Ok, vet dere hva?
- Ut av hagen min. - Jeg er ikke i hagen din.
Jeg blir her oppe en stund.
- Kommer du deg ikke ned? - Det stemmer.
- Vil du ha hjelp med å komme deg ned? - Nei. Trenger du hjelp?
- Faen ta deg. Faen ta deg. Faen ta deg. - Ikke bann til meg, drittsekk!
Jeg trenger hjelp med å komme meg ned!
Så du ville møtes for å si at en vakker dame liker deg,
og du gjorde ikke noe med det?
- Jeg sa jeg hadde sex med en fugl. - Bra.
Jeg tenker på hvor lammet jeg er. Du har det nok også sånn.
- Tenker du på Sarah hele tiden? - Ikke hele tiden.
Bare når jeg sover. Og når jeg er våken.
- Aldri i de 30 sekundene mellom de to. - Dagens beste 30 sekunder.
Jeg vet jeg må gå videre, men jeg sitter fast.
Det gjør vi begge.
Ja, men det er en forskjell. Jeg prøver å gjøre fremskritt.
Jeg lar meg selv være lykkelig. Jeg smiler ofte, faktisk.
Sånn her.
- Det er nifst. - Er det det?
Jeg har gjort det mye. Du tror ikke du fortjener å være lykkelig.
- Stemmer ikke. - Fortjener du det?
Nei, er du gal?
Vet du hva? La oss gjøre noe. Hva pleide å gi deg glede?
- Ensomhet og isolasjon. - Du prøver å lure meg. Si det.
- Nei. - Kom igjen.
- Nei. - Jo.
- Nei. - Bare si det.
- Nei. - Hva gjør deg lykkelig?
Er å jimmye bare å plage noen til de sier ja for å få deg til å holde kjeft?
Mer eller mindre.
- Faen. Den smaker forferdelig. - Det er den gjengse oppfatningen.
- Hvorfor er vi her? - Jeg er her fordi Liz ikke er her.
Og jeg har en eksistensiell krise fordi jeg elsker jobben min mer enn alt annet.
- Jeg vet ikke hvem jeg er uten den. - Hva skal jeg gjøre med det?
- Vet ikke. Vær ukomfortabel. - Gjort.
Eksen min Marisol er i byen. Vet ikke hvorfor hun stadig ringer,
men jeg trenger ikke vite det.
Du virker dysregulert. Vil du snakke om det?
- Nei. Du må vente til du blir bedre. - La meg gi deg ett hjelpemiddel.
- Nei. - Bare ett.
- Nei. - Ok. Faen ta det.
Bra. Vi kan snakke om det.
Hallo, herrer. Visste dere ville komme tilbake hit.
Aldri sett så mange svarte folk på dette kontoret på en gang.
Ok, for det første er ikke det noe du kan si høyt.
- Jeg sier det er bra. - For det andre liker vi ikke å bli telt.
- Virkelig ikke. - Ikke fan.
Ok. Fire mot én. Dere vinner.
- Ok. - Ok.
Den eneste pasienten din som har kontaktet oss, er Mr. Hollis.
Han ville snakke om en urettferdig trakasseringssak som ikke var hans skyld,
men så spurte han om puppene mine var like store som det hørtes ut,
- så jeg tror det var hans skyld. - Kanskje.
Hvordan er halluluene?
Mindre hyppige. Men jeg liker ikke at du kaller dem "halluluene".
Det høres søtt ut, så jeg tror det fester seg.
Som en hallulu.
Hei. Bare henter litt rasjoner til et lykke-oppdrag.
- Vil du bli med? - Nei. Jeg har en ny klient. Ha det gøy.
- Paul? - Kan ikke på grunn av hjernesykdommen.
Har du prøvd valnøtter?
Du kan gå.
- Ok. Takk. - Kom.
Hvorfor rører du som om teen tok på rumpa di?
Vil du vite det?
Vent litt. Liz. Hva er det?
Brian henter deg om to minutter.
Ikke nevn hvor kort shortsen hans er. Han skifter ikke.
Liz, selv om jeg er takknemlig, trenger du ikke å ringe meg hver eneste…
- Kan vi prate, vær så snill? - Klart det. Gå sammen med meg.
Gud, Louis er overalt. Hva syns du om ham? Han suger, ikke sant?
Jeg liker aksenten hans. Høres oppdiktet ut.
Får meg til å le.
Du også, Paul? Han drepte Tia. Og nå er Alice og Jimmy venner med ham.
Og jeg hater aksenten.
Er han liksom en feier? Vil dytte en skje sukker opp i rumpa hans.
Delt traume får folk til å gjøre sprø ting.
Kanskje Jimmy og Alice tror at om det går bra med Louis, så vil det gå bra med dem.
Kanskje de liker store øyebryn.
Virker som om det hjelper, så vi har ikke noe valg.
Vi må bare tie og håndtere det.
Herregud.
- Jeg ser testiklene dine. - Jeg skifter aldri.
Det ser ut som om du brenner.
- Jeg er her. Alle elsker shortsen min. - Ingen gjør det.
Paul har rett. Vi må gi klar beskjed og kaste ut Matthew.
- Elsker overbevisningen. Raskt spørsmål. - Ja.
Hvem er smørbrødet til?
Det er til meg.
Men du liker ikke sennep.
Jo, jeg elsker det.
Ta en bit.
Ok, greit. Det er til Matty.
Jeg er redd han blir fra seg etter at du kaster ham ut.
Hvorfor må det alltid være meg?
- Tror du jeg liker å være den slemme? - Jeg tror du elsker det.
- Jeg er god på det, kanskje den beste… - Du er det.
…men jeg får vondt i hjertet hver gang jeg må være streng mot barna
- eller deg. - Eller mamma.
Nei, det er favoritten min.
Jeg tror jeg skal ringe henne nå for å gjøre meg selv lykkelig.
Kan du ta deg av denne greia med Matthew?
- Klart det. Jeg gjør det. - Takk.
Hei, Constance.
Kan du slutte å sende Derek nye sokker? Vi har penger.
Nei, vi har undertøy også.
Så aldri for meg å gå i terapi, men her er jeg.
Mark og Donna sa at du er flink.
- Håper det. - Jeg og studielånet mitt håper også det.
Hvorfor er du her?
Jeg vet ikke. Donna sa det har vært en mørk sky over meg i det siste.
Ser du en mørk sky?
Jeg ser en som ikke liker å snakke om seg selv, men det går bra.
Hvorfor hårstrikkene?
- De er viktige for meg. - Hvorfor?
Bare fordi de er det.
Vi begynner med noe lett. Har det skjedd noe nytt i livet ditt…
- Er de laget av gull? - Vi er her ikke for å snakke om meg.
Vil du unngå ting, er det greit. Det er din time. Du kan forbli ødelagt.
Wow.
Herregud, jeg er lei for det. Jeg har hatt en sinnssyk dag.
Kan vi begynne på nytt?
Nei takk. Dette var enda verre enn jeg så for meg.
Faen.
Når jeg satt fast som grafisk designer, dro jeg hit for å få inspirasjon.
- Er ikke dette utrolig? - Å jo.
Jeg elsker museer.
Han hater museer.
Skjønner at jeg skal elske dem, så jeg har blitt god til å late som.
Finn et verk som taler til sjelen din, selv om du ikke vet hvorfor.
Som dette.
For meg handler dette om eksistensens umulighet.
Du har lyset og mørket, tiden som forsvinner i horisonten.
Og eselet får deg til å tenke på Shrek.
Shrek!
Jeg liker dette. Minner meg om pappa.
- Tok han deg med på fisketur? - Aldri. Men han har en slik hatt.
Vi har ikke et nært forhold, men vi hadde et par gode dager.
Hei.
Hvis du trenger inspirasjon, kan du male meg naken
mens jeg ligger og spiser et eple.
- Greier du det i ni timer? - Nei, det er veldig lenge.
Du må male meg mens jeg gjør noe jeg kan gjøre i så lang tid.
- Som hva da? - Som å sove. Eller…
- Lese fæle nyheter. - Velge hva jeg skal spise.
Jeg liker det. Det blir et postmoderne stilleben.
Det er flaks for deg at jeg er tiltrukket av pretensiøse folk.
Veldig flaks.
Louis.
Går det bra?
Tenker du på Sarah igjen? Du kan aldri gå videre om du ikke snakker med henne.
Du burde det. Hva om hun har ventet på deg?
Jeg tror det er nok glede for én dag.
Louis.
Louis, kom igjen.
- Tenk at du fikk ham til å dra. - Kompis.
- Hei, Matty. Har du et øyeblikk? - Nei, jeg er innmari opptatt.
Tuller.
- Du vet at jeg heier på deg, ikke sant? - Det føles som om du er den eneste.
Hva skjer?
Ingenting.
Det var det.
Kult.
Og stram.
Og stram. Bra.
- Derek, hvorfor er du her? - Liz sa dere var her.
- Kan jeg rådføre meg med deg? - Paul er her for å trene vekk halluluene.
Brian, jeg har aldri sett dine øvre, øvre lår før. Du burde vise dem frem mer.
Du kan bli.
Fin stramming.
Takk.
Jeg sa ja til å trene her fordi jeg trodde færre ville legge an på meg.
Du er en mektig og heit bestefar. Ikke vær ukomfortabel.
Jeg levde på 70-tallet. Tror du ikke jeg har hatt trekant med en mann?
Hva? Lukk din gamle, streite munn.
- Det var obligatorisk. - Det er sant. Selv på 80-tallet.
Jeg savner Steve. Og store, høye Randall.
Gratulerer, du gjorde ham målløs.
Hva skjer? Kom.
Vent, jeg har mange spørsmål.
Jeg la igjen tusen beskjeder, men Maya ringer ikke.
- Louis påvirket meg. Jeg er den verste. - Du er den beste.
Du er menneskelig. Den jævelen tok fra deg bestevennen din.
Du fant riktignok en strålende erstatter.
- Ikke riktig tidspunkt, Liz. - Enig. Det gjør det ikke mindre sant.
- Jeg må låne hatten din. - Takk. Gaby vil aldri bruke klærne mine.
For siste gang, jeg er 1,82 meter høy. Det er ikke mulig.
Likevel.
Eksen min snakker med Jorge. Ikke titt.
Nå titter vi definitivt.
Beklager, jeg kan ikke spansk.
Hvor faen er Sean?
- Fy søren. - Heit.
Så du gjemmer deg for den vakre damen med gudinne-energi og sprettrumpe?
Jeg elsker henne. Du må være med henne for alltid.
Yo.
Hvorfor unngår du henne, Sean? Var du utro?
Hadde dere en uke med utrolig sex,
men så fant du ut at hun er etterlyst og gjemte seg hos deg?
Det har åpenbart skjedd deg, og jeg er lei for det.
- Det går bra. Jeg var på nyhetene. - Ok.
Da jeg var i Afghanistan, dumpet hun meg via et brev.
- Nei! - Den hurpa.
Jeg taklet det ikke godt. Jeg var en drittsekk. Skikkelig slem.
- Nei! - Din hurpe!
Jeg er ikke stolt av det, men jeg kan ikke møte henne.
Ok, dere er for strenge mot dere selv.
Gaby gjør det på en mindre feig måte.
Men tro meg, dere er de snilleste folkene jeg har møtt.
- Takk, Liz. - Takk.
- Men jeg skal gjemme meg for alltid. - Lykke til, for hun er på vei hit.
Fy søren.
- Faen. - Hva skal vi si?
- Vet ikke. - Ikke si noe.
- Om du ikke vil ha henne, tar jeg henne. - Kom igjen.
Vi bare tuller med deg. Hun er borte.
- Lurte ham! - Jeg beholder hatten.
- Han er sint. - Jeg tramper av gårde
- fordi jeg har en heit eks. - Jeg går til vognen.
Jeg har aldri vært god på å være streng mot barna, spesielt Matthew.
Hvorfor er jeg slik?
Av de 16 karene i dette rommet hadde 11 av dem barbert kjønnsorganene.
Gaby fortalte meg om tellingen. Du må slutte med det.
Faktisk 12.
Jeg kjenner ikke historien din, men etter å ha gjort dette i 10 000 timer
skjønner jeg det nok.
Du er ikke synsk, Paul.
Siden du er motvillig til å sette grenser,
vokste du nok opp med emosjonelt selvmotsigende foreldre.
Begge var det.
Og som liten skapte du nok strategier for å beskytte deg mot den smerten.
Som å unngå konflikt til enhver pris.
- Ja. - Ja.
Kanskje du er synsk. Når dør jeg? Nei, ikke si det.
14. januar. Du blir trampet i hjel på en konsert.
Hvilket år? Hvilken konsert? Er det Cher? Er hun på turné?
Her er greia, Derek.
Den sårbare ungen bor fortsatt inni deg. Vi kaller det jegets skygge.
Så når det gjelder Matthew, tror du at du er en god, uselvisk far
når du skjemmer ham bort.
Men du frykter ikke å påføre ham smerte. Personen du frykter å såre, er deg selv.
Og det er egoistisk.
Fy søren.
Takk, Paul.
Selv takk.
Gud, jeg savner dette.
- Jeg skjønner hvorfor. - Beyoncé.
Du blir trampet i hjel på konserten hennes.
Har jeg gulvplasser?
- Kom inn. - Takk.
Beklager at jeg stakk av på den måten. Jeg kjøpte en magnet fra gavebutikken.
- Det er verket du likte. - Fytterakkern.
Ja, det er som det store maleriet, men krympet til magnet-størrelse,
- som nok var det kunstneren ønsket. - Akkurat.
Du trenger ikke å beklage. Jeg prøvde nok litt for hardt i morges.
- Gaby tar med Alice på Sparks-kampen. - Gøy.
- Hei, Louis. - Hei.
- Pappa, stjal du C-vitaminserumet igjen? - Absolutt ikke.
Jo. Jeg må gjemme det og late som om jeg fant det.
- Så du er Sparks-fan. - Nei, en spiller.
Kult.
Jepp.
Du kan si det.
Det stråler ut av deg som varmen fra en radiator.
Hør her.
De bryr seg om deg.
Og jeg prøver å være en god person. Jeg gjør virkelig det.
Måtte høre Jimmy si: "Hvordan hjelper jeg Louis?"
Eller Alice si: "Tror du det vil gå bra med Louis?"
Og jeg vil bare si: "Hvem faen bryr seg?
Han drepte bestevennen min. Faen ta den fyren.
Han burde sitte i fengsel for alltid." Men det gjør du ikke.
Hvorfor er du fortsatt i livene våre? Hvorfor er du her?
Tia og jeg pleide å ta med Alice på Sparks-kamper.
Vi danset en tåpelig dans for å bli vist på storskjermen. Sånn her.
Først roboten, og så fem, seks, sju, åtte. Det var det.
Vi ble aldri vist. For uanstendig.
Men det gjorde ikke noe, for det fikk Alice til å le,
det fikk meg til å le, og det fikk Tia til å le.
Hør her.
De har kanskje tilgitt deg,
men jeg vil aldri gjøre det. Aldri.
Tia får ikke være her
og danse som en idiot og leve livet sitt.
Bare på grunn av deg.
Så det at du kunne ha levd livet ditt,
og at du velger å la være å gjøre det… Jeg hater det, for faen. Så inderlig.
Det er respektløst mot henne,
og det er respektløst mot meg.
Gå og lev det jævla livet ditt.
Skjønner du det?
Skjønner det.
Bra.
Hei.
Jeg vet ikke om du husker meg.
Louis, ikke sant?
Ja. Louis.
Du er den siste jeg forventet å se.
- Nest siste. - Jeg er skyssen hans.
- Jeg kommer meg hjem selv. - Sikkert best.
Wow, dette er… Ja, veldig rart.
Jeg vet det.
Jeg har mange ganger sett for meg
hva jeg ville gjøre når jeg så deg. Noen ganger fiket jeg til deg.
Noen ganger klemte jeg deg.
- Vet ikke hva jeg skal gjøre med hendene. - Det er min skyld. Jeg er lei for det.
- Jeg skulle ha kommet mye tidligere… - Jeg har bestemt meg. Louis.
Jeg er så glad for at det går bra med deg.
- Jeg har savnet deg. - Jeg har savnet deg.
- Det er så mye jeg har ønsket å si… - Skatt, fikk du tak i…
Baby,
dette er Louis.
Ja.
Hei, hvordan går det?
Casey.
- Det er hyggelig å møte deg. - Ja.
Du skal gå tur med Jimmy i morgen tidlig, og så har du nevrologi-timen.
Liz, du trenger ikke å ringe meg…
Liker å høre deg torturere folk som ikke er meg.
Jeg liker å tilbringe tid med deg.
Det er gøy å henge med deg. Vil du spille Gears of War?
Jeg vet ikke hva det er, men veldig gjerne.
- Hei, kompis. Har du et øyeblikk? - Derek, ikke nå. Vi spiller Gears of War.
- Nå. - Jeg kommer tilbake.
For styrke.
Det går bra.
Alvorlig mine.
Hva skjer, pappa?
Kompis, jeg skylder deg en unnskyldning.
- Godtatt. - La meg snakke ferdig.
Jeg er glad i deg.
Så glad i deg at jeg ikke har lagt opp til at du skal lykkes.
Du er 25.
Du må finne ut av livet ditt på egen hånd, og du kommer aldri til å gjøre det
- hvis jeg henter fotballene dine. - Det skal ikke skje igjen.
- Det er en metafor. - Hva-a-for?
Jeg kaster deg ut.
Kom igjen.
Jeg har prøvd.
Jeg tror ikke du har det.
Og jeg tror ikke jeg hadde vært en god far hvis jeg lot deg bo her og ikke…
…virkelig prøvde.
Du har til i morgen.
- Står mamma bak dette? - Nei. Dette er bare meg.
Trodde du alltid støttet meg.
- Går det bra? - Ja.
- Å være den slemme purken suger. - Jeg vet det. En dag vil han takke deg.
- Hvor skal du? - Si unnskyld for hvor slem du var.
Er hun sammen med en Casey? Faen ta det stygge rasshølet.
- Han var faktisk kjekk. Og snill. - Høres ut som en drittsekk.
- Paul. - Kjekke menn er drittsekker.
Kan ikke noe for det.
Drittsekk-tvillinger.
Det var mitt stikkord til å dra.
- Hvem er den briten igjen? - Sjåføren som drepte Jimmys kone.
Herregud, Paul. Det er en "før gåturen"-samtale.
Trodde han var en homse fra treningsstudioet.
Han er ikke homofil. Han er engelsk.
- Hvordan går det med deg? - Bedre.
Nå som jeg vet det går bra med henne, føler jeg ikke at jeg sitter fast.
Hør her. Jeg vil takke dere begge.
Kunne ikke sett for meg at dere skulle være så snille,
og jeg vet ikke om jeg fortjener det.
Wow. Hva er greia med talen?
Jeg tror han tar farvel.
Ja.
Hva skal du gjøre?
Jeg skal komme meg vekk herfra. Kanskje flytte til San Diego.
De har visst litt av en dyrehage.
Jeg tror jeg skal jobbe med grafisk design igjen.
- Hva med verdens verste kaffe? - Jeg har besteget det fjellet.
Greit nok.
- Jeg vil savne deg. - I like måte.
Ta vare på deg selv.
Og nå er det din tur, min venn. Ikke vent for lenge med å ringe Sofi.
Hvem er Sofi?
Takk skal du ha.
Bare hyggelig.
Hvem er Sofi?
- Ingen. - Si det.
- Nei. - Pappa?
Hva har jeg sagt om å passe dine egne saker?
Sofi.
Du har hatt noen tunge år. Hvorfor tror du at du er klar for å jobbe?
Jeg vet ikke.
Jeg håper vel at hvis jeg kommer meg ut igjen,
så kan det skje noe bra.
Og jeg har endelig innsett at jeg må ta det første steget.
Hei, Marisol.
Beklager at jeg har unngått deg. Hvordan har du hatt det?
Tekst: Espen Stokka